ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

майдан Незалежності, 1, м. Хмельницький, 29607, тел. (0382) 71-81-84, (0382) 71-81-83
e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, ЄДРПОУ 03500128
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"20" травня 2026 р. Справа № 924/301/26 

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю.В., при секретарі судового засідання Жиромській А.Ю., розглянувши матеріали справи 
за позовом Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ганнопільської сільської ради , с. Ганнопіль, Шепетівський район, Хмельницька область,
до товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут", м. Хмельницький
про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення коштів

за участю представників сторін: 
від прокуратури: Грамчук Т.А. згідно посвідчення, 
від позивача - не з`явився, 
від відповідача - Кукуріка Н.М. згідно наказу, 

встановив:

прокурор звернувся до суду з позов в інтересах держави в особі Ганнопільської сільської ради до товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" в якому просить визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 04.09.2023 та додаткову угоду № 7 від 30.11.2023 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 21100161 від 27.12.2022, укладену між Ганнопільською сільською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Хмельницькенергозбут»; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькенергозбут» на користь Ганнопільської сільської грошові кошти у розмірі 156 055,03 грн., перераховані за товар, який не отримано відповідно до умов договору № 21100161 від 27.12.2022.
В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що за результатами відкритих торгів між переможцем аукціону, товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут", та замовником, Ганнопільською сільською радою, 27.12.2022 року укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №211001161 на суму 3540000,00 грн., в тому числі 590000,00 грн. ПДВ. В подальшому між сторонами укладено ряд додаткових угод на підставі яких збільшено ціну за одиницю товару. Підставою для укладення додаткових угод, якими внесено зміни до істотних умов основного договору, сторонами визначено п. 1 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” та п.19 Особливостей.
Як стверджує прокурор, ні вимогами ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, якою передбачено, випадки зміни умов договору в частині ціни за одиницю товару, ні умовами договору не передбачено можливості зміни обсягу та кількісного вираження товару без відповідного документального підтвердження саме коливання (стрімкого збільшення) ціни такого товару на ринку. На підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо. Прокурор зазначає, що відповідачами належним чином документально не підтверджено та не обґрунтовано наявність підстав для підвищення ціни за одиницю товару з моменту укладення основного договору до моменту виникнення необхідності внесення змін (укладення додаткових угод). Відтак, додаткові угоди підлягають визнанню недійсними.
Крім того, в порушення ст. ст. 526, 629 ЦК України постачальником допущено неналежне виконання умов договору про постачання електричної енергії споживачу№211001161 від 27.12.2022, як наслідок, споживачем на користь ТОВ “Хмельницькенергозбут” безпідставно та зайво перераховано кошти у сумі 156055,03 грн. Визнання недійсними оспорюваних правочинів не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані договором, тобто зобов`язання є договірними. Тому отримана відповідачем оплата за товар, який не був поставлений ним, підлягає стягненню на підставі ст.ст.216, 1212 ЦК України, відзначено прокурором. 
Відповідач - товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" у відзиві на позовну заяву, сформованому в системі «Електронний суд 09.04.2026, позовні вимоги не визнає. Зазначає, що укладаючи додаткові угоди №6 та №7, сторони не виходили за рамки пропорційного коливання ціни такого товару на ринку( відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку), при цьому, загальна сума договорів не збільшувалась, а зменшувався обсяг закупівлі, що було погоджено з замовником. Звертає увагу, що додаткові угоди №6 та №7 укладені не за усною домовленістю, а на підставі звернення відповідача, як постачальника, до споживача, з відповідним обґрунтуванням та наданням доказів наявності підстав для зміни істотних умов договору - цінові довідки №22- 05/895 від 30.08.2023 року та №22-05/1279 від 29.11.2023 року Хмельницької торгово-промислової палати.
У відзиві відповідач зазначає, що вимога про стягнення 156055,03 грн. є похідною від вимоги про визнання недійсною додаткової угоди. Таким чином, оскільки відповідач вважає, що відсутні підстави для визнання додаткових угод №6, №7 недійсними, тому й вимога про стягнення 156055,03 грн. задоволенню не підлягає. 
Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених в позові, відповіді на відзив.
Позивач у судове засідання представника не направив. Про судовий розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідками Господарського суду Хмельницької області про доставлення ухвали суду від 22.04.26 та від 12.05.26 до електронного кабінету позивача. 
Представник відповідача у судовому засідання проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив.
Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.
Ганнопільською сільською радою на веб-порталі Уповноваженого органу оприлюднено відомості про проведення закупівлі електричної енергії (ідентифікатор закупівлі UA-2022-12-06-002854-а). 
27.12.2022 року між Ганнопільською сільською радою (споживач) та ТОВ "Хмельницькенергозбут" (постачальник) укладено договір №21100161 про постачання електричної енергії споживачу.
Згідно з п. 1.2. договору його умови розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 (ПРРЕЕ).
За цим договором постачальник продає споживачу із 01.01.2023 до 31.12.2023 (включно) товар "код ДК 021:2015 - 09310000-5 - Електрична енергія" (Електрична енергія) для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1. договору).
Відповідно до п. 2.2. договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.
Відповідно до п.5.1. ціна договору становить 3540000,00 грн., в т.ч. ПДВ 590000,00 грн.
Згідно з п.5.2. договору ціна за одиницю товару визначається у додатку №1 до договору „Комерційна пропозиція Постачальника”.
Ціна за одиницю товару включає в себе вартість послуг оператора системи передачі щодо надання послуг з передачі електричної енергії, які необхідні для виконання цього договору. Інформацію про розмір тарифу на послуги з передачі електричної енергії визначено в додатку №1 до договору (п. 5.3 договору).
В п.5.5. договору вказано, що на виконання п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” сторони домовились, що зміна ціни за одиницю товару та встановлення щомісячної ціни поставки товару здійснюється виходячи з коливання ціни на ринку товару, а саме зміни середньозваженої ціни на ринку на добу на перед (РДН).
Сторони домовилися, що фактична ціна поставки товару визначається щомісяця (розрахунковий період) та змінюється порівняно з базовою ціною шляхом внесення змін до цього договору у письмовій формі, а саме шляхом підписання сторонами відповідних актів приймання-передачі товару згідно п. 5.14 Договору. У разі зміни складової ціни товару, тарифу на передачу електричної енергії, затвердженого відповідною постановою НКРЕКП, зміна умов цього договору щодо ціни за одиницю товару в частині тарифу здійснюється шляхом укладення та підписання сторонами додаткової угоди до договору, згідно з п. 5.8 цього договору.
У п.5.6 договору сторони домовилися, що погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення. 
Відповідно до п. 5.6.1. договору вказано зміна ціни на одиницю товару відбувається з дотриманням усіх наступних умов: один раз на місяць після завершення розрахункового періоду; з дотриманням формули, передбаченої п.5.6.2 Договору; пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку. При цьому загальна ціна договору не може бути збільшена. У разі документально підтвердженого зростання ціни за одиницю товару одночасно здійснюється зменшення кількості товару. 
Згідно з п. 5.6.2 договору, ціна за одиницю товару за відповідний розрахунковий період визначається у виставлених постачальником рахунках та актах приймання-передачі товару, наданих згідно п. 5.14 цього Договору, виходячи з коливання ціни електричної енергії на ринку, та обраховується наступним чином: ЦН=((Цбакт-Т)*(1+%коливання)=Тп+Тр))*1.2, де Цн – це фактична ціна поставки товару за відповідний розрахунковий місяць, що розрахована згідно підстав та у спосіб, викладений в п.5.6. договору; Цбакт – базова ціна; Т – тариф на передачу електричної енергії, що був встановлений на розрахунковий період за який здійснюється обрахунок ціни/підписання акту приймання-передачі товару; Тр – тариф на розподіл електричної енергії.
На виконання п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" сторони домовилось, що зміна умов цього договору допускається у випадку зміни регульованих цін (тарифів) і нормативів, які є складовими ціни електричної енергії, а саме, у випадку зміни регульованих цін (тарифів) на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, що включені у вартість товару за цим договором ( п.5.8. договору).
Згідно з пп. 5.8.1. договору у випадку зміни тарифу на передачу та/або тарифу на розподіл електричної енергії постановою НКРЕКП або рішенням іншого уповноваженого органу влади сторони вносять відповідні зміни в додаток №1 до договору шляхом укладення додаткової угоди до договору та викладенням додатку №1 в новій редакції.
У п. 5.9 договору зазначено, що зміна ціни за одиницю товару, згідно п. п. 5.6 - 5.7 договору здійснюється в письмовій формі, шляхом підписання сторонами додаткової угоди до договору.
Акт приймання-передачі товару, наданий згідно п. 5.14, має містити інформацію про розрахунок ціни за одиницю товару згідно умов цього договору та мати відповідне посилання на пункт договору, згідно якого здійснюється перегляд ціни. Примірна форма акту приймання-передачі електричної енергії наведена у додатку 3 до договору (п. 5.9.1 договору).
У п. 5.9.2 договору сторони домовились, що зміна ціни за одиницю товару згідно з підставами, наведеними в п. п. 5.6 - 5.7 договору, здійснюється в письмовій формі шляхом погодження та підписання сторонами згідно з вимогами договору відповідного акту приймання-передачі товару, що підтверджує поставку партії товару. Датою внесення змін до договору в частині зміни ціни за одиницю товару відповідно до умов договору є дата погодження та підписання обома сторонами відповідного акту приймання-передачі на партію товару. Наведений порядок внесення змін до договору є для сторін належним, допустимим та прийнятним щодо зміни ціни за договором.
Згідно з п. 5.10 договору постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати, що не визначена цим договором.
Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць, протягом якого споживачу здійснювалось постачання електричної енергії згідно поданих Заявок. Заявка споживача можуть передбачати замовлення на постачання електричної енергії лише в межах одного календарного місяця. (п. 5.12 договору).
Згідно з п. 5.13 договору по закінченні розрахункового періоду постачальник зобов`язаний надати для підписання споживачу акт приймання-передачі електричної енергії. Споживач зобов`язаний розглянути та підписати вказаний акт у строк, що не перевищує 5 робочих днів, або дати вмотивовану відмову від підписання такого акту, у цей же строк. Акт приймання-передачі електричної енергії має містити інформацію про розрахунок ціни за одиницю товару згідно умов цього договору та іншу інформацію згідно з вимогами договору.
Відповідно до п.5.14. договору оплата за електричну енергію здійснюється за умови подання споживачем заявки/заявок на відповідний розрахунковий період, в наступному порядку: повного розрахунку за поставлену електричну енергію у відповідному розрахунковому періоді. Споживач здійснює оплату згідно виставленого постачальником рахунку на оплату, на підставі підписаного сторонами Акта приймання-передачі електричної енергії не пізніше ніж протягом 5 робочих днів з моменту його підписання, шляхом оплати повної вартості спожитої електричної енергії. Ціна за одиницю товару в рахунку, виставленому за цим пунктом, та в акті приймання-передачі товару у відповідному розрахунковому періоді, визначається у порядку, визначеному п. п. 5.6 – 5.7. договору.
Відповідно до п. 5.15 договору датою виконання зобов`язань споживача щодо оплати за спожиту електричну енергію вважається дата перерахування споживачем на банківський рахунок постачальника грошових коштів. 
Договір набирає чинності з 01.01.2023 і діє до 31.12.2023 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань в частині розрахунків (п. 13.1 договору).
Відповідно до п. 13.6 договору, істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, а саме: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю ц разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення; 3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 4) продовження строку дії договору про закуплю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі ціни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 5) погодження зміни ціни в договрі про закупівлю в бік збільшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); 6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку з зміню ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування – пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку із зміною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових коригувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів середньозважених цін на електроенергію на ринку «на добу наперед», що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої статті 4 Закону. 
Згідно з п.15.1. договору невід`ємною частиною цього договору є: Додаток №1 - Комерційна пропозиція Постачальника; Додаток №2 - Заявка на постачання електричної енергії Споживачу; Додаток №3 - Примірна форма Акту приймання-передачі електричної енергії; Додаток №4 – Заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії.
Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками. 
У додатку №1 до договору - "Комерційна пропозиція Постачальника" сторони погодили: кількість електричної енергії – 600 000 кВт/год, ціну товару без ПДВ, без тарифу на передачу та без тарифу на розподіл за кВт/год – 3,30661 грн., тариф на передачу, без ПДВ - 0,34564 грн., тариф на розподіл, без ПДВ – 1,26442 грн., базову ціну товару з тарифом на передачу та тарифом на розподіл, без ПДВ – 4,91667 грн. Загальна вартість договору в т.ч. ПДВ 20% - 3540000,00грн. 
29.12.2022 року сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу №21100161 від 22.12.2022, за змістом якої пункт 5.1 викладено в наступній редакції: «Ціна цього договору становить 44112,00 грн. в т.ч. 7352,00 грн. ПДВ». Додаток №1 «Комерційна пропозиція постачальника» до договору викласти в новій редакції, що додається та є не невід`ємою частиною цієї додаткової угоди до договору.
Додатковою угодою № 1 від 24.01.2023 у зв`язку з набуттям з 01.01.2023 чинності постановою НКРЕКП від №1811 від 21.12.2022 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "Хмельницькобленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання" та зростанням тарифу на послуги з розподілу електричної енергії з 1,26442грн/кВт*год без ПДВ до 1,35006 грн/кВт*год без ПДВ на період з 01 січня 2023 року по 31 березня 2023 року, та постанови НКРЕКП №1788 від 21.12.2022 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК "Укренерго" на 2023 рік, та зростанням тарифу на послуги з передачі електричної енергії із 0,34564 грн/кВт*год без ПДВ до 0,3028 грн/кВт*год без ПДВ на період з 01 січня 2023 року по 31 березня 2023 року (включно) сторони, за взаємною згодою, сторони вирішили Додаток №1 до договору №21100161 від 27.12.2022 викласти в новій редакції.
Додатковою угодою № 2 від 29.03.2023 у зв`язку з набуттям з 01.01.2023 чинності постановою НКРЕКП від №1788 від 21.12.2022 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "Хмельницькобленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання" та зростанням тарифу на послуги з розподілу електричної енергії з 0,38028 грн/кВт*год без ПДВ до 0,43025 грн/кВт*год без ПДВ на період з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року (включно), сторони, за взаємною згодою, сторони вирішили Додаток №1 до договору №21100161 від 27.12.2022 викласти в новій редакції.
Додатковою угодою № 3 від 05.06.2023 у зв`язку із внесенням постановою НКРЕКП №930 від 23.05.2023 року змін до постанови НКРЕКП від №1811 від 21.12.2022 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "Хмельницькобленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання" та зростанням тарифу на послуги з розподілу електричної енергії з 1,35006 грн/кВт*год без ПДВ до 1,51521 грн/кВт*год без ПДВ на період з 01 червня 2023 року по 30 червня 2023 року (включно) сторони, за взаємною згодою, сторони вирішили Додаток №1 до договору №21100161 від 27.12.2022 викласти в новій редакції.
Додатковою угодою № 4 від 30.06.2023 відповідно до постанови НКРЕКП №930 від 23.05.2023 року, якою внесено зміни до постанови НКРЕКП від №1811 від 21.12.2022 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "Хмельницькобленерго" із застосуванням стимулюючого регулювання" тариф на послуги з розподілу електричної енергії збільшився з 1,51521 грн/кВт*год без ПДВ до 1,76294 грн/кВт*год без ПДВ на період з 01 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року (включно) та згідно постанови НКРЕКП від №1788 від 21.12.2022 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії НЕК «УКРЕНЕРГО» на 2023 рік», тариф на послуги з передачі електричної енергії збільшився з 0,43025 грн/кВт*год без ПДВ до 0,48510 грн/кВт*год без ПДВ на період з 01 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року (включно), сторони, за взаємною згодою, сторони вирішили Додаток №1 до договору №21100161 від 27.12.2022 викласти в новій редакції.
04.08.2023 року сторонами укладено додаткову угоду №5 до договору про постачання електричної енергії споживачу №21100161 від 22.12.2022, за змістом якої сторони керуючись п.п. 1,2 п. 19 Особливостей, у зв`язку з збільшенням середньозваженої ціни купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» для Об`єднаної енергосистеми України у липні 2023 року, яка становить 3669,87 грн.Мвт.год. без ПДВ в порівнянні з груднем 2023 року (3347,46 грн.Мвт.год. без ПДВ), інформація про що підтверджена довідкою Хмельницької ТТП № 22-05/760 від 01.08.2023, за взаємною згодою вирішили вартість електричної енергії у серпні 2023 року, з урахуванням тарифу на послуги з передачі електричної енергії встановити на рівні 7,0477 грн/кВт.год з ПДВ. Додаток «Комерційна пропозиція постачальника» до договору №21100161 від 27.12.2022 викласти в новій редакції.
Згідно листа № 1494 від 04.09.2023 року ТОВ "Хмельницькенергозбут" запропонувало Ганнопільській сільській раді підписати додаткову угоду № 6 у зв`язку з збільшенням середньозваженої ціна на ринку “на добу наперед” (РДН) у серпні 2023 року, долучивши при цьому Інформаційну довідку Хмельницької ТПП №22-05/895 від 30.08.2023 року.
04.09.2023 року сторонами укладено додаткову угоду №6 до договору про постачання електричної енергії споживачу №21100161 від 22.12.2022, за змістом якої сторони керуючись п.п. 1,2 п. 19 Особливостей, у зв`язку з збільшенням середньозваженої ціни купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» для Об`єднаної енергосистеми України у серпні 2023 року, яка становить 4162,23 грн.Мвт.год. без ПДВ в порівнянні з липнем 2023 року (3669,87 грн.Мвт.год. без ПДВ), інформація про що підтверджена довідкою Хмельницької ТТП № 22-05/895 від 30.08.2023, за взаємною згодою вирішили вартість електричної енергії у вересні 2023 року, з урахуванням тарифу на послуги з передачі електричної енергії встановити на рівні 7,63147 грн/кВт.год з ПДВ, базову ціну товару з тарифом на передачу та тарифом на розподіл, з ПДВ збільшено з 7,0477 до 7,63147 грн. Додаток «Комерційна пропозиція постачальника» до договору №21100161 від 27.12.2022 викласти в новій редакції.
Згідно листа № 1811 від 30.11.2023 року ТОВ "Хмельницькенергозбут" запропонувало Ганнопільській сільській раді підписати додаткову угоду № 7 у зв`язку з збільшенням середньозваженої ціна на ринку “на добу наперед” (РДН) у листопаді 2023 року, долучивши при цьому Інформаційну довідку Хмельницької ТПП №22-05/1279 від 29.11.2023 року.
Додатковою угодою № 8 від 29.12.2023 до договору про постачання електричної енергії споживачу №21100161 від 22.12.2022 сторони домовилися зменшити обсяги закупівлі згідно договору та викласти Комерційну пропозицію постачальника (Додаток №1 до договору) у наступній редакції: пункт 5.1 договору викласти в наступній редакції: «Ціна цього договору становить 3223868,95 грн. в т.ч. ПДВ 537311,50 грн.».
На підставі платіжних доручень та інструкцій № 62, 63, 64, 65, 66, 67 від 10.02.2023, №213, 214, 215, 216, 217, 218, 219, 220, 221 від 08.03.2023, № 256, 257, 258, 259, 260, 261, 263, 353, 354, 355, від 10.04.2023, № 508, 509, 510, 511, 512, 513, 515, 515, 516 від 04.05.2023, № 687, 688, 689, 690, 691 від 07.06.2023, № 774, 775, 776, 777 від 06.07.2023, № 907 від 11.08.2023, № 999 від 08.09.2023, № 1118 від 10.10.2023, № 1345, 1346, 1348, 1349, 1350, 1351, 1352, 1353 від 09.11.2023, № 1557, 1558, 1559, 1560, 1561, 1562, 1563, 1564, 1565, від 06.12.2023, № 1561, 1738, 1740 від 25.12.2023, позивачем сплачено на користь відповідача грошові кошти в сумі 3 223 868,95 грн., у тому числі 537 311,48 грн. ПДВ.
Матеріли справи містять довідку Хмельницької ТПП №22-05/33 від 23.01.2026, отриманої на запит Шепетівської окружної прокуратури.
Листом від 25.02.2026 №54-1561 вих-26 54-198-26 Шепетівська окружна прокуратура звернулася до Ганнопільської сільської з повідомленням про виявлені порушення та з`ясування наміру самостійного захисту інтересів територіальної громади за спірними додатковими угодами.
Листом № 02-25-163/2026 від 03.03.2026 Ганнопільська сільська рада повідомила прокуратуру, що рада не зверталася до суду з вказаним питанням. Також просила прокурора вжити заходи щодо стягнення безпідставно збережених коштів у судовому порядку.
Листом №54-1912 вих-26 54-198-26 від 10.03.2026 Шепетівська окружна прокуратура, на виконання вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», повідомила Ганнопільську сільську раду про наявність підстав для представництва інтересів держави шляхом звернення прокурора до суду із відповідним позовом в їх інтересах.
Дослідивши наявні в справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд враховує наступне.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 ст. 4 ГПК України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно зі ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.
Відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Частинами 4, 5 ст. 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. 
Крім того, необхідно враховувати рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді №3-рп/99 від 08.04.1999).
Так, Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорон землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (частина 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).
Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру".
Звертаючись з позовом в інтересах держави в особі Ганнопільської сільської ради, прокурор зазначив, що остання є стороною договору, одержувачем бюджетних коштів, закупівля здійснювалась за бюджетні кошти, тому порядок її проведення регулюється вимогами законодавства в сфері публічних закупівель. 
З урахуванням вимог ст. ст. 3, 23 Бюджетного кодексу України безпідставно отримані відповідачем в результаті укладення додаткових угод кошти мають бути повернуті в бюджет Ганнопільської сільської ради. Метою проведення публічних торгів слугувало обрання найбільш економічно вигідної пропозиції, водночас, за час дії договору відповідачем поставлено значно меншу кількість товару, що створило перешкоди в реалізації позивачем своїх завдань та функцій, що не відповідає державному інтересу. Порушення законодавства про публічні закупівлі під час укладення додаткових угоди про збільшення ціни товару після укладення договору про закупівлю не сприяють раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і створюють загрозу порушення інтересів держави.
Системне тлумачення положень статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (пункти 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999).
Так, місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень сільської ради належить, зокрема розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету; прийняття рішень щодо здійснення місцевих запозичень, щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету.
Тобто з огляду на вищезазначене Ганнопільська сільська рада є органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження коштами місцевого бюджету. Правомірне та раціональне використання бюджетних коштів становить інтерес територіальної громади в особі Ганнопільської сільської ради. 
При цьому, оскільки Ганнопільська сільська рада є стороною оспорюваних додаткових угод та на її користь прокурор просить стягнути надмірно сплачені за договором грошові кошти, то прокурор також правомірно визначив його позивачем у справі. 
Зазначене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 (відповідно до якої за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем) та позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 07.03.2024 у справі №910/401/23 у якій зазначено, що виходячи із предмета і підстав позову, сформульованих прокурором, та враховуючи, що селищна рада є стороною правочину, до якого були укладені оспорювані додаткові угоди, втім, не звернулася до суду з позовом про визнання їх недійсними після отримання інформації від прокурора про наявні порушення, що підтверджує бездіяльність компетентного органу, суди попередніх інстанцій дійшли заснованого на законі висновку про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі селищної ради та звернення до суду із вказаним позовом (п.8.34).
Крім того, закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них. Аналогічний висновок наведений у постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №912/9/20, від 19.08.2020 у справі № 923/449/18.
Судом відмічається, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень (органи державної влади, органи місцевого самоврядування або інші суб`єкти владних повноважень, до компетенції яких віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах), а не прокурор, між тим для того щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. 
Отже, прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме: подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
З матеріалів справи вбачається, що Шепетівською окружною прокуратурою на адресу Ганнопільської сільської ради спрямовано лист від 25.02.2026 №54-1561 вих-26 54-198-26 з повідомленням про виявлені порушення та з`ясування наміру самостійного захисту інтересів територіальної громади за спірними додатковими угодами.
Листом № 02-25-163/2026 від 03.03.2026 Ганнопільська сільська рада повідомила прокуратуру, що рада не зверталася до суду з вказаним питанням. Також просила прокурора вжити заходи щодо стягнення безпідставно збережених коштів у судовому порядку.
З наведеного слідує, що позивач з урахуванням обізнаності про порушення інтересів держави, територіальної громади, на які вказує прокурор, не відреагував на стверджувані порушення, заходів захисту вказаних інтересів, зокрема у судовому порядку, не вжив. Невжиття таких заходів за умови обізнаності про наявність відповідного порушення, про що свідчить вищенаведене листування прокурора з позивачем, стало підставою для звернення прокурора в інтересах держави в особі позивача до суду з цим позовом.
Така бездіяльність позивача як компетентного органу, який здійснює відповідні повноваження у сфері спірних правовідносин, є самостійною юридичною особою, однак який незалежно від причини не здійснює захисту інтересів держави в судовому порядку, виключає можливість трактування прокурора як альтернативного суб`єкта звернення до суду, що замінює компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. У цьому випадку прокурор виконує саме субсидіарну роль, замінюючи в судовому провадженні позивача, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту інтересів держави.
Наведені вище обставини щодо обізнаності позивача з порушенням інтересів держави, територіальної громади, зважаючи на характер наданої ним відповіді на лист прокурора, свідчить про встановлення обставин, за яких порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом функцій з їх захисту, що призводить до виникнення у прокурора не лише права, а й обов`язку вжити заходів з представництва інтересів держави в суді.
Вказане відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для захисту інтересів держави в особі позивачів шляхом пред`явлення цього позову. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18.
На виконання вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» листом №54-1912 вих-26 54-198-26 від 10.03.2026 Шепетівська окружна прокуратура повідомила Ганнопільську сільську раду про наявність підстав для представництва інтересів держави шляхом звернення прокурора до суду із відповідним позовом в їх інтересах.
Щодо суті позовних вимог.
Відповідно до частини 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.
Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.
Частинами 1-3,5 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з ч. 1 статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначає, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За змістом частин 1-3 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.
Правові та економічні засади закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України "Про публічні закупівлі".
Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
У статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" зазначено, що договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Частиною 1 статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
У відповідності до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2022 року між Ганнопільською сільською радою (споживач) та ТОВ "Хмельницькенергозбут" (постачальник) укладено договір №21100161 про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до якого постачальник продає споживачу із 01.01.2023 до 31.12.2023 (включно) товар "код ДК 021:2015 - 09310000-5 - Електрична енергія" (Електрична енергія) для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
На момент підписання договору, сторонами погоджені всі істотні умови — предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог частини 3 статті 180 Господарського кодексу України та Закону України “Про публічні закупівлі”.
Згідно з ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.
Аналогічні положення передбачені п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі”, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178.
Наведені норми Закону України “Про публічні закупівлі” та Особливостей здійснення публічних закупівель передбачають окремі випадки зміни саме істотних умов договору.
Правові та економічні засади здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг визначені Законом України "Про публічні закупівлі", норми якого є спеціальними та визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, і їх потрібно застосовувати переважно щодо норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору.
Права позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №926/3421/2276.
Стаття 652 ЦК України передбачає, що в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим.
Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, Закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України "Про публічні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.
Обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).
У відповідності до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.
Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки частина 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища після підписання договору та до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі.
Тобто, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.
При цьому, існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами, та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.
Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).
Разом з тим, у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації.
Аналогічна правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року в справі №912/1580/18.
При цьому судом враховується, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.
З іншого боку, будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.
В подальшому, між сторонами укладено додаткові угоди, якими підвищено ціну за одиницю товару.
Зокрема, 04.09.2023 сторони уклали додаткову угоду №6 до договору про постачання електричної енергії споживачу №21100161 від 22.12.2022, за умовами якої збільшено ціну 1 квТ/год електроенергії з тарифом на передачу та тарифом на розподіл з ПДВ з 7,0477 грн. до 7,63147 грн., тобто на 7,65 %. У вказаній додатковій угоді зазначено, що така вартість електричної енергії встановлена на вересень 2023 року, тобто вона розповсюджує свою дію на правовідносини, які виникли між сторонами з 01.09.2023.
Фактично в даному випадку сторонами враховано вимоги ч. 3 ст. 631 ЦК України, відповідно до якої сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. 
Водночас об`єднана палата в складі Касаційного господарського суду у постанові від 12.10.2018 у справі №910/21671/17 дійшла однозначного висновку про неможливість та протиправність застосування ч.3 ст.631 ЦК України щодо зворотної дії додаткових угод. В даній постанові зазначено, що вказаною нормою закону не надається право сторонам застосовувати зворотну дію в часі пунктів додаткової угоди або договору, які змінюють врегульовані договірні відносини (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №910/14082/17).
Таким чином, встановлення в даній додатковій угоді збільшеної вартості електричної енергії, починаючи з 01.09.2023 не відповідає вимогам закону.
В обґрунтування укладення додаткової угоди відповідач звернувся до Ганнопільською сільської ради з повідомленням про збільшенням середньозваженої ціна на ринку “на добу наперед” (РДН) у серпні 2023 року, долучивши при цьому Інформаційну довідку Хмельницької ТПП №22-05/895 від 30.08.2023 року.
На підтвердження факту коливання ціни на товар у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору.
Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.
Однак, вказана довідка стосується середньозважених цін на липень 2023 року (3669,87 грн.) та на серпень 2023 року (4162,23 грн.), вказує про коливання цін між зазначеними періодами в сторону збільшення на 13,42 %. Фактично вказана довідка не містить інформацію про ринкову (середньоринкову) ціну на товар станом на дату або місяць укладання договору (попередньої додаткової угоди 04.08.2023) та ринкову (середньоринкову) ціну на товар станом на момент укладання додаткової угоди 04.09.2023.
Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 57 Закону України “Про ринок електричної енергії” електропостачальник має у чіткий та прозорий спосіб інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Електропостачальники зобов`язані повідомляти споживачів в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про їхнє право припинити дію договору, якщо вони не приймають нові умови.
Враховуючи викладене, суд відмічає, що в даному випадку інформація з пропозицією внести зміни до договору шляхом укладення додаткової угоди № 6 від 04.09.2023 направлена ТОВ «Хмельницькенергозбут» на адресу Ганнопільської сільської ради в день укладення додаткової угоди.
Крім того, суду зазначає, що зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні «ОЕС України». Таким документальним підтвердженням можуть бути офіційні дані про ціну, обсяги купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу на перед» (РДН) та внутрішньодобовому ринку (ВДР), та інші показники, які склалися у відповідному розрахунковому періоді в торговій зоні «ОЕС України» та оприлюднені офіційному веб-сайті ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ» за адресою в мережі Інтернет://www.oree.com.ua - згідно з частиною шостою статті 67 Закону України «Про ринок електричної енергії». У якості документального підтвердження даних, сторонами визнаються, зокрема, завірені роздруківки з веб-сайту Звітів про результати роботи РДН/ВДР та про діяльність ОР за відповідний календарний місяць, які оприлюднюються відповідно до законодавства ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ»://www.oree.com.ua або інший документ органу, установи чи організації, які мають повноваження здійснювати моніторинг цін на товари, визначати зміни ціни товару на ринку.
Нова (змінена) ціна застосовується з першого числа відповідного розрахункового періоду (календарного місяця) і залишається незмінною до його завершення.
Окрім того, істотні умови договору можуть змінюватися у випадку зміни регульованих цін (тарифів) та нормативів, які застосовуються у договорі, а саме: тарифу на послуги з передачі електричної енергії, який враховується в структурі остаточної ціни електричної енергії, що постачають за договором.
У цьому випадку зміну ціни здійснюють у такому порядку: підставою для зміни ціни є набрання чинності постановою НКРЕКП про зміну відповідного регульованого тарифу, що застосовується у Договорі; нову (змінену) ціну застосовують з дня введення в дію відповідного регульованого тарифу згідно з рішенням НКРЕКП, якщо інше не встановлено чинним законодавством України (у тому числі відповідними рішеннями НКРЕКП).
Сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне за собою підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору. Умовою такого підвищення обов`язково є неможливість спрогнозувати таке підвищення та закласти відповідні ризики при формуванні тендерної пропозиції. Зазначене є особливо актуальним у тому випадку, якщо коливання цін на товар обумовлюється його сезонним характером або у випадку, коли за умовами тендерної документації товар повинен бути наявним у постачальника. 
Окрім цього, можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом України "Про публічні закупівлі". Схожа правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2019 року в справі № 915/1868/18.
Також, згідно довідки Хмельницької ТПП № 22-05/33 від 23.01.2026, отриманої на запит Шепетівської окружної прокуратури, ціна за одиницю електроенергії на «ринку на добу наперед» без ПДВ, за період, який мав бути вірно застосований сторонами, станом на 04.08.2023 (дата укладення попередньої додаткової угоди № 5) становила 4188,13 грн.Мвт.год., а станом на 04.09.2023 (дата укладення додаткової угоди № 6) становила 3872,81 грн.Мвт.год. без ПДВ. Аналогічні дані розміщені на офіційному сайті https://www.oree.com.ua. 
Вказане свідчить про зменшення середньозваженої ціни на електричну енергію «на ринку на добу наперед» на 7,5 %, тоді як спірною додатковою угодою ціну за одиницю збільшено на 7,65 %, та про недотримання вимог ст. 631 ЦК України, п. 4 ч. 3 ст. 57 Закону України «Про електричну енергію» в цілому, а також п. 5.5, 5.6 договору та п.п. 2 п. 19 Особливостей, оскільки збільшення ціни на ринку не відбулося.
Додатковою угодою №7 від 30.11.2023 до договору про постачання електричної енергії споживачу №21100161 від 22.12.2022 сторонами збільшено ціну електричної енергії з тарифом на передачу та тарифом на розподіл з ПДВ з 7,63147 грн. до 8,24918 грн., тобто на 7,49 %.
В обґрунтування укладення додаткової угоди відповідач звернувся до Ганнопільською сільської ради з повідомленням про збільшенням середньозваженої ціна на ринку “на добу наперед” (РДН) у листопаді 2023 року, долучивши при цьому Інформаційну довідку Хмельницької ТПП №22-05/1279 від 29.11.2023 року.
Водночас вказана довідка стосується середньозважених цін станом на 04.09.2023, тобто на конкретну дату (3872,81 грн.) та на листопад 2023 року (4 357,80 грн.), що вказує про коливання цін між зазначеними періодами в сторону збільшення на 12,52 %. При цьому для порівняння застосована інформація про ціни станом на конкретну дату та середньозважена ціна за місяць. 
Вказане свідчить про недотримання вимог п. 5.5 договору в цілому та п.п. 2 п. 19 Особливостей, оскільки не містить інформацію про ринкову (середньоринкову) ціну на товар станом на конкретну дату, а саме на день укладання додаткової угоди № 7 від 30.11.2023. 
Крім того, відповідно до інформації Хмельницької ТПП № 22-05/33 від 23.01.2026, наданої на запит заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури ціна за одиницю електроенергії на «ринку на добу наперед» без ПДВ, станом на 04.09.2023 (дата укладення попередньої додаткової угоди № 6) становила 3872,81 грн.Мвт.год., а станом на 30.11.2023 (дата укладення додаткової угоди № 7) становила 3961,56 грн.Мвт.год. без ПДВ. Аналогічні дані розміщені на офіційному сайті https://www.oree.com.ua. 
Зазначене свідчить про недотримання вимог п. 5.6 договору в цілому та п.п. 2 п. 19 Особливостей, оскільки факту збільшення ціни станом на дату укладення додаткової угоди №6 не відбулося, а станом на дату укладення додаткової угоди №7 збільшення середньозважених цін складало лише 2,5 %, тоді як спірною додатковою угодою ціну за одиницю товару збільшено на 7,49 %. Також в даному випадку недотримано вимог в частині неприпустимості підняття ціни більше, чим на 10%, оскільки за результатами укладення додаткових угод до спірного договору ціну за одиницю товару збільшено, з урахуванням первинної, загалом на 23,6 %. 
Суд враховує, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору щодо закупівлі сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 Цивільного кодексу України та пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні Договору за результатами процедури закупівлі.
В іншому випадку не досягається мета Закону України “Про публічні закупівлі”, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.
Відповідна правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 жовтня 2024 року в справі № 922/2321/22.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 січня 2025 року в справі №922/2321/22 висвітлила позицію щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» стосовно неможливості збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 листопада 2025 року по справі № 920/19/24 зазначила, про те, що внесені Законом № 1530-IX зміни до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, якими у першому реченні слова "підписання договору про закупівлю" замінено словами "підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару", друге речення після слів "дизельного пального" доповнено словом "природного", не можуть бути підставою для іншого висновку про застосування цієї норми щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару погодженого сторонами договору про закупівлю, порівняно з тим, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2025 року у справі № 922/2321/22. З огляду на викладене та з урахуванням наведених у цій постанові висновків, Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав відступу від висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року в справі № 922/2321/22.
При цьому постачання електроенергії здійснювалося щоденно, тобто електроенергія не тільки переходила у власність позивача, а й споживалася ним, однак додаткові угоди (зокрема, додаткова угода №6) укладалися з урахуванням вимог частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України, а саме ціна договору не може змінюватися після передачі продавцем товару у власність покупця, протилежне суперечить вимогам частини 3 статті 632 Цивільного кодексу України.
При цьому, обмеження у 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод). Аналогічна правова позиція, наведена також в постанові Верховного Суду від 7 вересня 2022 року в справі №927/1058/21.
Одночасно постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судому складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18 червня 2021 року в справі № 927/491/19.
При цьому, будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.
З іншого боку, будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки. Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі №927/550/20.
Із системного тлумачення наведених норм Цивільного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 Цивільного кодексу України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 Цивільного кодексу України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Аналогічний правовий висновок наведений Великою Палатою Верховного Суду, в постанові від 24 січня 2024 року в справі №922/2321/22.
Враховуючи те, що відповідачем не підтверджено правомірності дій щодо зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі, то за таких обставин зміна ціни згідно з оспорюваними додатковими угодами №6 та №7 є безпідставними, суперечать принципам максимальної економії та ефективності, встановлених статтею 5 Закону України "Про публічні закупівлі", відтак, додаткові угоди №6 та №7 до договору про постачання електричної енергії споживачу №21100161 від 22.12.2022 суперечать вищенаведеним нормам Цивільного кодексу України та Закону України “Про публічні закупівлі”, а тому підлягають визнанню недійсними.
Щодо вимоги прокурора про стягнення з відповідача 156055,03 грн. коштів, перерахованих за товар, який не отримано відповідно до умов договору про постачання електричної енергії споживачу №21100161 від 22.12.2022 судом враховується наступне.
Згідно з приписами частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
З матеріалів справи вбачається, що за договором про постачання електричної енергії споживачу №21100161 від 27.12.2022, з урахуванням додаткової угоди № 8 від 29.12.2023 до договору, Ганнопільська сільська рада придбала у ТОВ «Хмельницькенергозбут» 391 246 кВт*год, за що перерахувало йому 3 223 868,95 грн., у тому числі 537 311,48 грн. ПДВ. 
Зважаючи на недійсність оспорюваних додаткових угод № 6 від 04.09.2023 та № 7 від 30.11.2023, приписи ч. 1 ст. 216 ЦК України, судом враховується, що зобов`язання сторін за період вчинення оспорювани додаткових угод регулюються умовами договору про постачання електричної енергії споживачу №21100161 від 27.12.2022 та додаткової угоди %2 від 04.08.2023, яка не оспорюється, в якій визначено ціну за одиницю товару з ПДВ, з тарифом на передачу та з тарифом на розподіл – 7,0477 грн. 
Відтак, внаслідок визнання судом недійсними додаткових угод № 6 від 04.09.2023 та № 7 від 30.11.2023, грошові кошти в сумі 156055,03 грн., одержані товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут", є такими, підстава набуття яких відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути Ганнопільській сільській раді, що відповідає приписам статей 216, 1212 Цивільного кодексу України.
Тому суд вважає, що позовна вимога про стягнення вищевказаних коштів на користь Ганнопільської сільської ради є обґрунтованою.
Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 86 ГПК України).
Також судом при вирішенні спору взято до уваги, що у справі Трофимчук проти України Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін; Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа Руїс Торіха проти Іспанії).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги наведені положення законодавства, встановлені судом обставини, зміст доводів учасників процесу та наявних доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.
Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позову покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
постановив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду №6 від 04.09.2023 до договору про постачання електричної енергії споживачу №21100161 від 27.12.2022, укладену між Ганнопільською сільською радою (30030, Хмельницька обл., Шепетівський район, с. Ганнопіль, вул. Миру, 12, ЄДРПОУ 04404941) та товариством з обмеженою відповідальністю “Хмельницькенергозбут” (29011, м. Хмельницький, вул. Степана Бандери, 1/1, ЄДРПОУ 42035266).

Визнати недійсною додаткову угоду №7 від 30.11.2023 до договору про постачання електричної енергії споживачу №21100161 від 27.12.2022, укладену між Ганнопільською сільською радою (30030, Хмельницька обл., Шепетівський район, с. Ганнопіль, вул. Миру, 12, ЄДРПОУ 04404941) та товариством з обмеженою відповідальністю “Хмельницькенергозбут” (29011, м. Хмельницький, вул. Степана Бандери, 1/1, ЄДРПОУ 42035266).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" (29011, м. Хмельницький, вул. Степана Бандери, 1/1, ЄДРПОУ 42035266) на користь Ганнопільської сільської ради (30030, Хмельницька обл., Шепетівський район, с. Ганнопіль, вул. Миру, 12, ЄДРПОУ 04404941) грошові кошти у розмірі 156 055,03 грн. (сто п`ятдесят шість тисяч п`ятдесят п`ять гривень 03 коп.), перераховані за товар, який не отримано відповідно до умов договору №21100161 від 27.12.2022.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" (29011, м. Хмельницький, вул. Степана Бандери, 1/1, ЄДРПОУ 42035266) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, код 02911102) 7987,20 грн. ( сім тисяч дев`ятсот вісімдесят сім гривень 20 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).
Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя Ю.В. Гладюк 

Повний текст рішення складено 26.05.2026 року.

Віддрук. 1примірника:1 - до справи,
Прокуратурі, позивачам, відповідачам рішення надіслати в кабінети ЕС.