ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/2243/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Головко О.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року (суддя Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнати протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (оформлене протоколом № 10 від 05 березня 2025 року) про відмову у наданні громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_1 , відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 , надати громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_1 , відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як здобувачу вищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 03.10.2023 по теперішній час навчається в аспірантурі Класичного приватного університету м. Запоріжжя. Для продовження дії відстрочки на початку лютого 2025 року позивач звернувся до відповідача із новою заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Відповідач протоколом № 10 від 05.03.2025 року відмовив позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з відсутністю довідки про здобувача освіти, сформованої в ЄДЕБО відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 Про затвердження Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (додаток 9), про що надіслав позивачу повідомлення. Позивач з даним рішення відповідача не згоден та просить задовольнити позов у повному обсязі.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі, позивач посилаючись на помилковість висновків суду першої інстанції та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Мотивуючи свою позицію про помилковість висновків суду скаржник звертає увагу на те, що п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» пов`язує право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період не з наявністю довідки ( згідно додатку 9 ), на який вказав КМУ, а з фактом наявності статусу здобувача вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту». Оскільки попередній рівень освіти позивача- повна вища освіта отримана у 1999 році в Запорізькому державному технічному університеті, здобуття освітнього рівня доктор філософії є третім рівнем вищої освіти в розумінні ч. 1 ст. 10 Закону України «Про освіту». За таких умов позивач має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Та обставина, що освітній заклад не видає документу потрібної форми не залежить від позивача, та на факт наявності такого права не впливає. Тобто вказаними обставинами підтверджується наявність у позивача права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі абзацу 1 частини З статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». В той же час відмова відповідача у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період мотивована лише відсутністю довідки про здобувача освіти, сформованою в Єдиній державній електронній базі з питань освіти відповідно до постанови КМУ від 16.05.2024 №560 «Про затвердження Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (додаток 9). При цьому комісія, відповідно до вищезазначених законодавчих норм, не була позбавлена можливості самостійно перевірити законність підстав для надання відстрочки, зокрема, підготувати запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використати інформацію з публічних електронних реєстрів, отже відмова відповідача у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період є безпідставною та необґрунтованою.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 21.09.1995.
Позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Наказом №76 від 03.10.2023 ОСОБА_1 зараховано (додатковий набір) до аспірантури Класичного приватного університету терміном на чотири роки з 03.10.2023 по 22.03.2027.
У лютому 2025 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію до якої було додано: копію паспорта та РНОКПП; копію військового квитка серія НОМЕР_3 ; витяг з наказу №76 від 03.10.2023; довідки Класичного приватного університету №№ 1012, 1011 та 1010 від 19.02.2025; посвідчення аспіранта від 04.10.2023 №2955, військовий обліковий документ ОСОБА_1 з «РЕЗЕРВ+».
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 вих. № 2293 від 05.03.2025 позивачу повідомлено про те, що протоколом від 05.03.2025 №10 комісію ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з відсутністю довідки про здобувача освіти, сформованої в ЄДЕБО відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 Про затвердження Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (додаток 9).
Позивач, не погодившись з відмовою у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі – Закон № 2232-ХІІ), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною третьою статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За приписами частини сьомої статті 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, який діє й на час апеляційного перегляду справи. 
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі – Закон № 3543-ХІІ, застосовується судом у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який також визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
За положеннями пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-ХІІ призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Відтак, підставою для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у контексті пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-ХІІ є здобування особою, зокрема, вищої освіти, за умови навчання за денною або дуальною формою здобуття освіти та здобування рівня освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560).
Додатком 5 до Порядку № 560 є перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Наведеним переліком передбачено, що документами, що підтверджують право на відстрочку для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти, у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторантів та осіб, зарахованих на навчання до інтернатури, є довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, або довідка закладу освіти про зарахування на навчання до інтернатури та довідка закладу охорони здоров`я про місце роботи на посаді лікаря-інтерна.
Форма довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти є додатком 9 до Порядку № 560.
Отже, право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації мають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Своєю чергою, документом, що підтверджує право на відстрочку для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти, у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторантів та осіб, зарахованих на навчання до інтернатури, є довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти (далі - ЄДЕБО). 
Як свідчать матеріали справи, позивач у лютому 2025 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію до якої було додано: копію паспорта та РНОКПП; копію військового квитка серія НОМЕР_3 ; витяг з наказу №76 від 03.10.2023; довідки Класичного приватного університету №№ 1012, 1011 та 1010 від 19.02.2025; посвідчення аспіранта від 04.10.2023 №2955, військовий обліковий документ ОСОБА_1 з «РЕЗЕРВ+».
Водночас, матеріалами справи підтверджено та не заперечується учасниками справи, що позивачем під час звернення до відповідача за наданням відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не було надано довідки про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, за формою встановленою додатком 9 Порядку №560.
Зважаючи на те, що пунктом 62 Порядку № 560 імперативно установлено, що єдиним документом, який здобувач освіти додає до заяви про надання відстрочки, і який підтверджує дотримання послідовності здобуття освіти, є довідка про здобувача освіти, сформована в ЄДЕБО, форма якої є додатком до Порядку № 560, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що єдиним допустимим доказом дотримання позивачем послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті Закону України «Про освіту», є саме довідка про здобувача освіти, сформована в ЄДЕБО, а не надання такої довідки надавало відповідачу підстави для відмови у наданні позивачу відстрочки від призову під час мобілізації.
Стосовно питання наявності у відповідача можливості встановити інформацію про порушення/відсутність порушення позивачем послідовності здобуття освіти суд зазначає таке.
Дійсно, пунктом 60 Порядку №560 передбачено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання. 
Тобто комісія РТЦК та СП може за потреби отримувати інформацію, що підтверджує право особи на відстрочку.
Разом з тим, як вказано вище, єдиним документом, що підтверджує послідовність здобуття освіти є саме довідка про здобувача освіти, сформована в ЄДЕБО, яка не надавалась позивачем та, відповідно, не може бути отримана комісією, отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у відповідача встановити інформацію про порушення/відсутність порушення позивачем послідовності здобуття освіти у спосіб, передбачений Порядком № 560.
З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров 

суддя О.В. Головко