ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України

12 травня 2026 року
м. Харків
справа №646/4681/24
провадження № 22-ц/818/2238/26

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Тичкової О.Ю., Шабельнікова С.К.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», – про стягнення заборгованості, постановлене під головуванням судді Клімової С.В., -

в с т а н о в и в:
У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю « Мілоан» про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором про споживчий кредит № 3231874 від 23.04.2021 в сумі 72 212,67 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту – 18 050,00 грн, заборгованості за відсотками 54 162,67 грн., а також судові витрати у сумі 2 422,40 грн, та витрати на правову допомогу у сумі 6 000,00 грн.

Рішенням Основ`янського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Діджи Фінанс», місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ЄДРПОУ 42649746 заборгованість за кредитним договором № 3231874 від 23.04.2021 року у розмірі 45 185,00 гривень ( сорок п`ять тисяч сто вісімдесят п`ять гривень 00 копійок), витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 514,00 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 00 копійок ) та витрати на правову допомогу у сумі 3 000,00 грн ( три тисячі гривень 00 копійок).
В іншій частині у задоволенні позову – відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Вважає, що позивачем не надано доказів підписання відповідачем оспорюваного кредитного договору одноразовим ідентифікатором, договір не містить підписів як відповідача, так і ТОВ «Мілоан». Також відповідачем не підписані Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан». А тому вважає, що за відсутності належного підтвердження укладення таких договорів, їх слід вважати неукладеними та таким, які не породжують прав та обов`язків, у зв`язку з чим, суд не повинен був задовольняти позов. Крім того вважає, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем грошових коштів від ТОВ «Мілоан», так як платіжне доручення, на думку відповідача, не можна вважати належним доказом отримання відповідачем кредитних коштів. Також, на думку відповідача, в справі відсутні належні докази відступлення права вимоги, а подані позивачем копії договорів факторингу, на думку відповідача, не містять будь-якої інформації, що могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до відповідача. Вважає, що належним доказом отримання права вимоги є реєстр договорів, права вимоги за яким відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази оплати за договором. Проведені позивачем розрахунки заборгованості вважає такими, що не відповідають вимогам закону, та вважає, що відсотки за період до прострочення боржника підлягають стягненню від суми кредиту відповідно до умов договору, як плата за наданий кредит, а за період після такого прострочення, підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст.625 ЦКУ, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разів порушення боржником зобов1язання, тобто, як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ « Діджи Фінанс» підлягають частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 45 185 грн, з яких: 18 050,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 27 135,00 грн - заборгованість за процентами.
При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень п.п. 1.3., 1.5.2., 1.6., 1.7. Договору: кредит надається строком на 30 днів до 23.05.2021; проценти за користування кредитом: 60,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки за цим Договором: фіксована.
За умовами договору сторони встановили строк кредитування до 23.05.2021, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами у розмірі 54162,67 грн, що значно перевищує загальний розмір процентів, передбачений п. 1.5., п.п. 1.5.2., 1.6 договору про споживчий кредит, при цьому позивачем не доведено належними та достатніми доказами, за який саме період та за якою процентною ставкою відповідачу нараховані вказані проценти, законність, обґрунтованість та справедливий характер нарахування вказаного неспівмірного з сумою наданого кредиту, загального розміру нарахованих процентів за вказаним кредитним договором.
Договором, який підписаний відповідачем, також визначений строк його дії, який становить 30 днів та відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення по кредитному договорі № 3231874 убачається, що відповідачем ОСОБА_1 23.05.2021 сплачено комісію за пролонгацію та вказаний кредитний договір пролонговано ще на 15 днів, крім того відповідачем ОСОБА_1 30.05.2021 сплачено комісію за пролонгацію та вказаний кредитний договір пролонговано ще на 15 днів, тому саме протягом 60 днів (30 днів строк кредитування + 15 днів пролонгація + 15 днів пролонгація) кредитор мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки.

Суд виходив з умов кредитного договору № 3231874, викладених в п.п. 1.5.2. та 1.7., відповідно до яких, тип процентної ставки за договором фіксований та проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. А тому, виходячи із суми кредиту у розмірі 20 000,00 грн, узгодженої фіксованої процентної ставки у розмірі 0,01% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 30 днів, заборгованість відповідача по процентах за договором становить 60,00 грн ( 20 000,00 грн.*0,01%*30 днів (строк дії договору, визначений сторонами у п. 1.3. договору). Відповідно п.п. 1.6 та 1.7. кредитного договору № 3231874 стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Як вбачається із відомостей про щоденні нарахування та погашення по кредиту, відповідачем 23.05.2021 сплачено 1000,00 грн тіла кредиту, а також 30.05.2021 року сплачено 950,00 грн тіла кредиту, а тому, з 30.05.2021 заборгованість відповідача по тілу кредиту становить 18 050,00 грн.
Виходячи із пролонгації кредитного договору № 3231874 на 30 днів, суд вважав, що заборгованість відповідача по процентах за даний період становить 27 075,00 грн (18050,00 грн.*5%*30 днів), а отже загальний розмір заборгованості відповідача по процентах становить 27 135,00 грн., у зв`язку з чим дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ « Діджи Фінанс» та стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за вказаним договором у розмірі 45 185 грн, з яких: 18 050,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 27 135,00 грн - заборгованість за процентами.

Такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 23.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3231874, відповідно до умов якого, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. 
Сума (загальний розмір) кредиту становить 20000,00 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 23.04.2021 по 23.05.2021 (строк кредитування), що підтверджується договором про споживчий кредит та анкетою-заявою на кредит № 3231874 від 23.04.2021, яка знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. 
ТОВ «МІЛОАН» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтвердив прийняття умов Договору про споживчий кредит, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.
Договір про споживчий кредит укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджено анкетою-заявою на кредит № 3231874 від 23.04.2021.
ТОВ «Мілоан» виконав умови договору про споживчий кредит та перерахував шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача № 516874*88 отримувач ОСОБА_1 кошти в розмірі 20 000 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 44525698 від 23.04.2021.
13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги № 07Т, відповідно до умов якого відбулося відступлення права грошової вимоги і за кредитним договором № 3231874 від 23.04.2021, сума та розрахунок заборгованості було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан».

Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення заборгованості, сума заборгованості відповідача становить 72 212,67 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 18 050,00 грн; заборгованість за відсотками становить – 54 162,67 грн; заборгованість за комісією становить 0,00 грн; заборгованість за пенею становить 0,00 грн, що підтверджено відомістю про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 3231874 від 23.04.2021.

З інформації наданої АТ КБ « Приват Банк» на ухвалу суду про витребування доказів вбачається, що платіжна картка № НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 .

З виписки за договором № б/н за період 23.04.2021 – 23.05.2021 наданої АТ КБ « Приват Банк» підтверджується, що 23.04.2021 року на картку ОСОБА_1 зарахована сума 20 000,00 грн, деталі операції- переказ коштів, виплата займу Мілоан.

Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Діджи Фінанс» просило стягнути з відповідачки заборгованість за укладеним нею договором про споживчий кредит № 3231874 від 23.04.2021, в сумі - 72 212,67 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 18 050,00 грн; заборгованість за відсотками становить – 54 162,67 грн. 

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1048та ч. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
За змістом ч.1ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Слід зазначити, що Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6.1. Договору). Згідно п. 6.5 Договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
23.04.2021 в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» URL: https://miloan.ua/, ОСОБА_1 було подано Заявку на отримання кредиту № 3231874, яка знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. ТОВ «МІЛОАН» було направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтвердила прийняття умов Договору про споживчий кредит № 3231874 від 23.04.2021, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Одноразовий ідентифікатор, як і лог підпису Кредитора (логи (лог-файли) - містять інформацію про роботу сервера і зберігають в собі певні дії користувача або програми), зафіксовано у Кредитному договорі, переданому первісним кредитором Позивачу у pdf.форматі, проте є зашифрованим, у зв`язку із чим при стандартному завантаженні до електронного кабінету чи під час друку не відображається, у зв`язку із чим Позивач надав скрін-шот першого листа Договору із одноразовим ідентифікатором.

А отже, факт укладення кредитного договору між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі знайшов своє підтвердження. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено.

Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12.01.2021 року № 524/5556/19, від 07.10.2020 року № 127/33824/19, від 23.03.2020 року № 404/502/18.

Виходячи з вищевикладеного суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що договір укладений в електронній формі у спосіб, визначений законом, адже такий договір містить електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до власноручного підпису позичальника, що повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та засвідчує волю відповідача на укладання договору на погоджених умовах. Своїм підписом на договорі відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.
А тому, твердження відповідача про відсутність доказів підписання нею кредитного договору, є безпідставними та спростовуються вищезазначеними доказами. 

Також з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Мілоан» виконав умови договору про споживчий кредит та перерахував шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача № 516874*88 (отримувач ОСОБА_1 ) кошти в розмірі 20 000 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 44525698 від 23.04.2021 (а.с.29 том2) та інформацією, наданою АТ КБ « Приват Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів, з якої вбачається, що платіжна картка № НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 (а.с.190 том1).

Також АТ КБ «Приват Банк» надано виписку про рух коштів за договором № б/н за період 23.04.2021 – 23.05.2021, відомостями з якої підтверджується факт зарахування 23.04.2021 року на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 кредитних коштів в сумі 20 000,00 грн із зазначенням деталей операції : переказ коштів, виплата займу Мілоан. (а.с.192 том1).

Надані позивачем докази, є належними та допустимими, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 , враховуючи, що платіжне доручення № 44525698 від 23.04.2021 містить усі необхідні для перерахування коштів реквізити сторін, дату здійснення операції, платіжну систему, чітке призначення платежу, а також отримання цих коштів відповідачем, виходячи зі змісту інформації, наданої АТ КБ «Приват Банк» про зарахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 . 

А відтак, доводи відповідача щодо відсутності доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів на її рахунок спростовуються вищенаведеними доказами.

Доказів, які б свідчили про виконання умов договору або внесення коштів на його погашення, ОСОБА_1 не надано.

Також з матеріалів справи вбачається, що 13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги № 07Т, відповідно до умов якого відбулося відступлення права грошової вимоги і за кредитним договором № 3231874 від 23.04.2021, сума та розрахунок заборгованості було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан».(а.с.210-218 том1)

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.
Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18.
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).
Судом першої інстанції встановлено, що відступлення (продаж) прав вимоги та майнових прав за договором № 3231874 від 23.04.2021 не суперечить статті 514 ЦК України та доводиться належними та допустимими доказами.
Наявність в матеріалах справи підписаного реєстру боржників свідчить про набуття ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги за Договором кредиту відносно боржниці ОСОБА_1 , згідно п.4.1 Договору факторингу №07Т від 13.09.2021 р. право вимоги переходить від ТОВ «Мілоан» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого, ТОВ «Діджи Фінанс» стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Крім самого Договору факторингу, в якості доказів на підтвердження переходу прав вимоги до позивача, було надано копію Акта приймання-передачі Реєстру прав вимоги від 13.09.2021 року до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021, витяг із Додатку до вказаного Договору факторингу, а також копії платіжних інструкцій за Договором факторингу. 

Згідно з частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, зокрема, в частині розміру заборгованості за тілом кредиту, яку слід стягнути з відповідача. Проте, вважає помилковими висновки суду в частині обрахування заборгованості за процентами. 

При визначенні розміру заборгованості за процентами суд першої інстанції виходив з того, що вказаним Договором визначено предмет договору, умови виконання, дію договору, його пролонгацію, та інші умови. Однак, колегія суддів вважає помилковим висновки суду першої інстанції щодо строку пролонгації даного кредитного договору, та, відповідно, розміру заборгованості за процентами, виходячи з вказаного строку.

Так, відповідно до положень п.п. 1.3., 1.5.2., 1.6., 1.7. Договору: кредит надається строком на 30 днів до 23.05.2021; проценти за користування кредитом: 60,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки за цим Договором: фіксована.
Відповідно до п.2.2.1, п.2.2.2 Договору, Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 Договору, він додатково мас сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. 
Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.

Відповідно до п. 2.3.1. Договору, продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином:
Пунктом 2.3.1.1. Договору визначена Пролонгація на пільгових умовах, яка передбачає наступні умови: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник мас вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування. максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці, відповідно до змісту якої, 3.00 відсотка від поточного залишку кредиту дає можливість здійснити пролонгацію на 3 дні, 5.00 відсотків – на 7 днів, а 10.00 відсотків – на 15 днів.
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору. 

Відповідно до п. 2.2.3. Договору, проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього Договору, як є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2, продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій), нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.

Договором, який підписаний відповідачем визначений строк його дії, який становить 30 днів та відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 3231874 вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 23.05.2021 сплачено тіло кредиту в розмірі 1000 грн та комісію за пролонгацію в розмірі 1000 грн., що відповідно до зазначеного в таблиці максимально передбаченого розміру комісії, складає 5 % від поточного залишку кредиту та згідно умов п.2.3.1.1. договору передбачає пролонгацію строку кредитування на 7 днів. Через сім днів, тобто, 30.05.2021 року, відповідачем ОСОБА_1 також сплачено тіло кредиту в розмірі 950 грн. та комісію за пролонгацію , в розмірі 950 грн., що відповідає 5% розміру комісії від поточного залишку кредиту за пролонгацію та вказаний кредитний договір пролонговано ще на 7 днів.

А отже, саме протягом 44 днів (30 днів строк кредитування + 7 днів пролонгація + 7 днів пролонгація) кредитор мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «МІЛОАН», розмір заборгованості ОСОБА_2 за процентами за 30 днів користування кредитом, розрахований відповідно п. 1.5.2 договору, становить 60 грн. , розмір заборгованості за відсотками за період пролонгації, з 23.05.2021 по 30.05.2021, та з 30.05.2021 по 06.06.2021, розрахований відповідно до п.п. 1.5,2 та 2.3.1. договору, становить - 25,97 грн. (а.с.18-19 т.2)

Загальний розмір заборгованості за процентами становить 85,97 грн.

Підстав для нарахування відсотків за період, після встановленого строку дії договору, з урахуванням його пролонгації, немає.

Як вбачається із відомостей про щоденні нарахування та погашення по кредиту, відповідачем 23.05.2021 сплачено 1000,00 грн тіла кредиту. Крім того відповідачем 30.05.2021 року сплачено 950,00 грн тіла кредиту. Відповідно з 30.05.2021 заборгованість відповідача по тілу кредиту становить 18 050,00 грн.
Таким чином з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ « Діджи Фінанс» слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 18 135,97 грн. , з яких: 18 050,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 85,97 грн. - заборгованість за процентами.

За таких обставин, рішення суду в частині стягнення заборгованості підлягає зміни та зменшення суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс».

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевказаного, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - зміні в частині суми, що підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задоволені на 25%. При подачі позовної заяви позивачем було сплачено 2422,40 грн. судового збору. За надання послуг з правничої допомоги ТОВ ««Діджи Фінанс» сплачено Адвокатському бюро «Анастасії Міньковської» 6000,00 грн на підставі договору про надання правової допомоги № 42649746 від 11 грудня 2023 року (а.с.41-44 том 1).

Доводів щодо неспівмірності судових витрат на правничу допомогу апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить, тож суд апеляційної інстанції розподіляє їх пропорційно задоволених вимог.

З урахуванням зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої суми заборгованості з відповідача, зміні також підлягає і розмір стягнутого судового збору та витрат на правову допомогу.

З урахуванням того, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають частковому задоволенню, а саме: на 25 %, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 605,60 грн (25% від 2422,40 грн.), а також витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. (25% від 6000 грн).
Проте, апеляційна скарга відповідача також підлягає частковому задоволенню, а саме: на 75 %, тому з ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3406,50 грн (75% від 4542,00грн).

Згідно ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 2800 грн. (3406,50 грн - 605,60 грн).

Керуючись ст.367,369,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2025 року – змінити.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ««Діджи Фінанс» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 3231874 від 23.04.2021 року в розмірі 18 135 (вісімнадцять тисяч сто тридцять п`ять) грн.97 коп., а також витрати на правову допомогу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.

Стягнути з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2800 (дві тисячі вісімсот) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:       О.В. Маміна

Судді:         О.Ю. Тичкова

С.К. Шабельніков