Справа № 308/3263/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року         місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді – Світлик О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Заяць А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку загального позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна між співвласниками в натурі та припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна між співвласниками в натурі та припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно.
На обґрунтування позову позивач вказує, що він та відповідач є співвласниками домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За даними технічної інвентаризації, проведеної у 2015 році, це домоволодіння складається з житлового будинку під літ А, А1, А2 загальною площею 239,0 м2, житловою – 148,5 м2, господарських будівель та споруд під літерами Б (сарай), В (сарай), Г (сарай), Д (сарай), Е (убиральня), Ж (підвал), огорожі 1 та споруди І. 
Вказує, що кожному з них, співвласників, належить по 1/2 частці домоволодіння за вищевказаною адресою. Зазначає, що більше тридцяти років це домоволодіння між його співвласниками поділено в натурі на два окремі об`єкти, кожен з яких є окремим житлом: призначений для постійного проживання, має власні підсобні приміщення (санвузол та кухню), має самостійний окремий вхід, особові рахунки для оплати комунальних послуг. Наголошує, що ці дві окремі частини домоволодіння розміщені на окремих земельних ділянках, якими сторони володіють на праві особистої приватної власності. 
Враховуючи те, що в розумінні положень ст. 379 ЦК України ці частини є ізольованими та самостійними об`єктами, позивач з посиланням на ст. 367 ЦК України, просить ухвалити рішення, яким юридично закріпити існуючий поділ цього майна між співвласниками в натурі, припинивши тим самим право спільної часткової власності на це майно.
На підставі наведеного, позивач просить суд провести поділ об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРП 710076021101), між його співвласниками в натурі, припинивши право спільної часткової власності, наступним чином:
виділити позивачу ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ) в особисту приватну власність в цілому, як окремий об`єкт нерухомого майна, частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка складається із частини будівлі під літ. А та будівлі під літ.А2, а саме: житлові та підсобні приміщення, позначені на плані як позиції 2-1 (коридор), 2-2 (кімната), 2-3 (кухня), 2-4 (кімната), 2-5 (кімната), 2-6 (кухня), 2-7 (санвузол), 2-8 (кімната), 2-9 (кімната), 2-10 (кладова/комора), загальною площею 123,4 м2, житловою площею 87,8м2, яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 2110100000:31:001:0483, площею 0,018 га з присвоєнням цій частині адреси: АДРЕСА_1 ;
виділити відповідачу ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_2 ) в особисту приватну власність в цілому, як окремий об`єкт нерухомого майна, частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка складається із частини будівлі під літ. А та будівлі під літ. А1, а саме: житлові та підсобні приміщення, позначені на плані як позиції 1-1 (прохідна), 1-2 (жит.кімн.), 1-3 (жит.кімн.), 1-4 (жит.кімн.), 1-5 (кухня), 1-6 (ванна), 1-7 (кладова), 1-8 (котельня), 1-9 (кухня), загальною площею 115,6 м2, житловою площею – 61,2м2, та господарські будівлі/споруди, що позначені на плані (схемі) домоволодіння літерами В, Г, Ж, які розташовані на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці під кадастровим номером 2110100000:31:003:0100, загальна площа якої складає 0,09 га, залишивши цьому майну діючу адресу: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.04.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 23.04.2026 підготовче провадження закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового засідання без його участі, за змістом якої заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надсилав. 
Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони цього спору позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками в рівних частках (по 1/2 частині кожен) домоволодіння АДРЕСА_1 . Це підтверджується відомостями Державного реєстру речових прав, у якому під РНОНМ 710076021101 містяться відомості про цей об`єкт нерухомого майна, його технічні характеристики, адресу, власників, ін.
Вказане домоволодіння за даними технічної інвентаризації в цілому складається з житлового будинку під літ      АДРЕСА_2 , огорожі 1 та споруди І. Це відображено в Технічному паспорті на будинок в цілому TI01:2074-6732-4925-6730, яким актуалізовано відомості технічної інвентаризації, проведеної станом на 2015 рік.
Позивачу ОСОБА_1 його частина домоволодіння АДРЕСА_1 належить на підставі договору дарування нерухомого майна від 16.08.2023, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Куровською Н.Ю. під реєстровим №569. Як вбачається з матеріалів технічної інвентаризації, у володінні та користуванні ОСОБА_1 знаходиться частина домоволодіння, що розміщена праворуч від входу. Складається вона з частини будівлі під літ. А та будівля під літ. А2, що має житлові та підсобні приміщення, позначені на плані поверхів як позиції 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9, 2-10 загальною площею 123,4 м2 та житловою площею 87,8 м2. 
Це також підтверджується новим Технічним паспортом TI01: НОМЕР_3 , який виготовлено станом на 2025 рік та зареєстровано в ЄДЕССБ 17.09.2025. Згідно з його відомостями, розташована ця частина будинку на земельній ділянці під кадастровим номером 2110100000:31:001:0483, яка має площу 0,018 га. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав індексний номер 366137706, РНОНМ цієї земельної ділянки 2880892621101, номер відомостей про речове право в ДРРП 53735419, власник її позивач ОСОБА_1 .
Відповідачу ОСОБА_2 належить відповідно інша частина цього домоволодіння по АДРЕСА_1 із самостійним окремим входом, власними підсобними приміщеннями (санвузлом та кухнею). Складається вона з частини будівлі під літ. А, будівля під літ. А1, які розташовані від входу з вулиці ліворуч. А саме – із житлових та підсобних приміщень позначених на плані поверхів як позиції 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9. Загальна площа її складає 115,6 м2, житлова – 61,2 м2. 
Також відповідачу ОСОБА_2 належать господарські будівлі та споруди, які позначені на Ситуаційному плані (схемі) домоволодіння літерами В (сарай), Г (сарай) та Ж (підвал). Розташовані вони на належній відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності земельній ділянці з кадастровим номером 2110100000:31:003:0100, загальною площею 0,09 га (реєстраційний номер 743258421101). Це підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (відповідь на запит суду №2711624 від 08.05.2026), де зазначено кадастровий номер земельної ділянки, належної ОСОБА_2 , 2110100000:31:003:0100, власник її ОСОБА_2 .
Таким чином, судом встановлено, що сторонам належить по 1/2 частині домоволодіння АДРЕСА_1 . Це домоволодіння розділено між ними в натурі. Хоча щодо будівель цей розподіл юридично допоки не зафіксований, розподіл земельної ділянки домоволодіння між його співвласниками здійснено не тільки за фактом, в натурі, а й юридично. Це підтверджується оформленням кожним із них окремо земельної ділянки під власною часткою нерухомості у приватну власність, а не спільну сумісну чи часткову. 
Так, з витягу з ДРРП номер 366137706 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 2110100000:31:001:0483, загальною площею 0,018 га, на якій знаходить частина домоволодіння, якою володіє ОСОБА_1 , належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 . А земельна ділянка з кадастровим номером 2110100000:31:003:0100, загальною площею 0,09 га, на якій знаходить частина домоволодіння якою володіє ОСОБА_2 , належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 (відповідь на запит суду №2711624 від 08.05.2026).
Згідно з виготовленим сертифікованим інженером висновком про можливість поділу DT01:3623-1789-1266-2560 цей житловий будинок технічно можливо розділити на два окремі об`єкти нерухомості згідно з фактичним користуванням. У рахунок частки ОСОБА_1 йому можуть бути виділені фактично займані ним приміщення, які на плані поверхів будівель під літ. А та літ. А2 позначені як позиції 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9, 2-10 загальною площею 123,4 м2 та житловою площею 87,8м2, що відповідає його частці домоволодіння в цілому, які розташовані на земельній ділянці під кадастровим номером 2110100000:31:001:0483, яка має площу 0,018 га.
На цю частину будинку ОСОБА_1 виготовлено окремий технічний паспорт TI01: НОМЕР_3 . Відповідно до Витягу з ЄДЕССБ AR01:7832-0131-98-6963 щодо інформації про присвоєння адрес та на підставі наказу №13-А від 28.01.20267, цій частині житлового будинку при поділі можливо надати окрему адресу: АДРЕСА_1 .
У рахунок частки ОСОБА_2 йому можуть бути виділені займані ним фактично решта приміщень у домоволодінні по АДРЕСА_1 . А саме – житлові та підсобні приміщення, що позначені на плані поверхів будівель під літ. А та літ. А1 як позиції 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, загальною площею складає 115,6 м2 та житловою – 61,2 м2. А також – розміщені на його частині домоволодіння господарські будівлі та споруди, які позначені на Ситуаційному плані (схемі) домоволодіння під літерами В, Г, Ж. Також за ним може бути залишена діюча наразі адреса – АДРЕСА_1 . Після проведеного поділу та його реєстрації в ДРРП виділена ОСОБА_2 частина домоволодіння належатиме йому особисто вже в цілому, а не на праві спільної часткової власності, як окреме домоволодіння.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. 
У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч. 2 ст. 367 ЦК України). 
Згідно з роз`ясненнями у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. 
Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 28 липня 2021 року у справі №310/7011/17 (провадження № 61-7153св20).
У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №127/28684/18 (провадження №61-17068св19) зазначено, що за відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом та після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється; при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо). Схожий за змістом висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №344/8200/14-ц (провадження №14-302цс19).
За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна – це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.
Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.
Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна.
Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.
Системний аналіз положень статей 183,358,364,379,380,382 ЦК України дає підстави для висновку про те, що поділ будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. 
Також, слід зазначити, що аналіз норм чинного законодавства, наведеного в судовому рішенні, дозволяє дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст.364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється; при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст.181 ЦК України 
У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 2114/2-3819/11 (провадження № 61-1070св19) наголошено на необхідності забезпечення дійсного вирішення у дієвий спосіб спору, що виник та існує між сторонами та існування якого позбавляє їх можливості спільно використовувати єдиний об`єкт нерухомості без його поділу (виділу частки) в натурі.
Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу нерухомості відповідно до часток співвласників, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 09.03.2023 в рамках справи № 296/1402/20).
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
У відповідності до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
За змістом ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно – правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За вказаних вище обставин, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено, що між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є учасниками спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , виник спір про поділ майна, що є спільною їх частковою власністю в натурі, який вирішити добровільним шляхом сторонам не вдалося. 
Позивач ОСОБА_1 заявив вимоги про поділ цього спільного майна у праві спільної часткової власності в натурі, на два окремі, та просить виділити йому в особисту приватну власність в цілому, як окремий об`єкт нерухомого майна, частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка складається із частини будівлі під літ. А та будівлі під літ.А2, а саме: житлові та підсобні приміщення, позначені на плані як позиції 2-1 (коридор), 2-2 (кімната), 2-3 (кухня), 2-4 (кімната), 2-5 (кімната), 2-6 (кухня), 2-7 (санвузол), 2-8 (кімната), 2-9 (кімната), 2-10 (кладова/комора), загальною площею 123,4 м2, житловою площею 87,8м2, яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 2110100000:31:001:0483, площею 0,018 га з присвоєнням цій частині окремої адреси: АДРЕСА_1 .
При цьому відповідачу ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_2 ) пропонує виділити в особисту приватну власність в цілому, як окремий об`єкт нерухомого майна, частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка складається із частини будівлі під літ. А та будівлі під літ. А1, а саме: житлові та підсобні приміщення, позначені на плані як позиції 1-1 (прохідна), 1-2 (жит.кімн.), 1-3 (жит.кімн.), 1-4 (жит.кімн.), 1-5 (кухня), 1-6 (ванна), 1-7 (кладова), 1-8 (котельня), 1-9 (кухня), загальною площею 115,6 м2, житловою площею – 61,2м2, та господарські будівлі/споруди, що позначені на плані (схемі) домоволодіння літерами В, Г, Ж, яка розташована на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці під кадастровим номером 2110100000:31:003:0100, загальна площа якої складає 0,09 га, залишивши цьому майну діючу адресу: АДРЕСА_1 .
Обраний позивачем спосіб захисту прав відповідає зазначеним вище положенням ЦК України та є ефективним, оскільки співвласник майна, що перебуває у спільній частковій власності двох осіб, має право як на виділ своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності (стаття 364 ЦК України), так і на її поділ (стаття 367 ЦК України). Кожен з цих способів передбачає виділення співвласнику в натурі відокремленої частини майна, яка відповідає розміру його частки у праві власності.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на майно пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди призначенню будівлі.
Схожі за змістом висновки щодо виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, викладені у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц, від 12 березня 2020 року у справі № 127/5835/16-ц, від 22 лютого 2020 року у справі № 279/4966/16-ц, від 16 червня 2021 року у справі № 369/6871/16-ц.
Судом встановлено, що технічна можливість виділу кожної із частин спірного будинку, як самостійних об`єктів нерухомого майна, з окремими адресами, підтверджена належними та допустимими доказами, що обумовлює подальшу можливість виконання рішення суду та реєстрацію самостійних об`єктів нерухомого майна з присвоєнням їм окремих адрес. Варіант розподілу між сторонами фактично склався. У відповідності до нього пропонується передати (закріпити) в одноосібне користування кожному із співвласників ту частину спірного домоволодіння, яка на сьогодні і фактично перебуває в одноосібному володінні кожного з них.
Таким чином, суд прийшов до переконання, що порядок користування спірним будинком між сторонами у справі – його співвласниками – встановлено; кожен із них за фактом володіє окремою ізольованою часткою цього майна, яка за своїми технічними характеристиками на сьогодні використовується кожним із співвласників окремо і незалежно; можливість поділу цього нерухомого майна, належного сторонам на праві спільної часткової власності, з виділом часток кожного з них в окреме домоволодіння існує і цей поділ в натурі, що фактично вже здійснений, з подальшою реєстрацією права власності на два самостійні об`єкти в цілому за кожною із сторін окремо прав сторін це не порушує. 
Відтак, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, враховуючи принципи справедливості, розумності та сумлінності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак слід провести поділ об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРП 710076021101), між його співвласниками в натурі, припинивши право спільної часткової власності, наступним чином:
виділити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в особисту приватну власність в цілому, як окремий об`єкт нерухомого майна, частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка складається із частини будівлі під літ. А та будівлі під літ.А2, а саме: житлові та підсобні приміщення, позначені на плані як позиції 2-1 (коридор), 2-2 (кімната), 2-3 (кухня), 2-4 (кімната), 2-5 (кімната), 2-6 (кухня), 2-7 (санвузол), 2-8 (кімната), 2-9 (кімната), 2-10 (кладова/комора), загальною площею 123,4 м2, житловою площею 87,8 м2, яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 2110100000:31:001:0483, площею 0,018 га.
виділити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в особисту приватну власність в цілому, як окремий об`єкт нерухомого майна, частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка складається із частини будівлі під літ. А та будівлі під літ. А1, а саме: житлові та підсобні приміщення, позначені на плані як позиції 1-1 (прохідна), 1-2 (жит.кімн.), 1-3 (жит.кімн.), 1-4 (жит.кімн.), 1-5 (кухня), 1-6 (ванна), 1-7 (кладова), 1-8 (котельня), 1-9 (кухня), загальною площею 115,6 м2, житловою площею – 61,2м2, та господарські будівлі/споруди, що позначені на плані (схемі) домоволодіння літерами В, Г, Ж, які розташовані на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці під кадастровим номером 2110100000:31:003:0100, загальна площа якої складає 0,09 га.
Позивачем при поданні до суду цього позову сплачено судовий збір у розмірі 16640 грн.
Вирішуючи питання щодо судових витрат у цій справи, суд, враховуючи позицію позивача у прохальній частині позову та у відповідності до Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦК України, покладає ці витрати на позивача. 
Керуючись статтями 181, 183, 316, 317, 319, 355, 356, 358, 364, 379, 382 ЦК України, статтями 10, 13, 76, 78, 81, 137, 141, 263, 264, 265, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву – задовольнити повністю.
Провести поділ об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРП 710076021101), між його співвласниками в натурі, припинивши право спільної часткової власності, наступним чином:
виділити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в особисту приватну власність в цілому, як окремий об`єкт нерухомого майна, частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка складається із частини будівлі під літ. А та будівлі під літ.А2, а саме: житлові та підсобні приміщення, позначені на плані як позиції 2-1 (коридор), 2-2 (кімната), 2-3 (кухня), 2-4 (кімната), 2-5 (кімната), 2-6 (кухня), 2-7 (санвузол), 2-8 (кімната), 2-9 (кімната), 2-10 (кладова/комора), загальною площею 123,4 м2, житловою площею 87,8 м2, яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 2110100000:31:001:0483, площею 0,018 га.
виділити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в особисту приватну власність в цілому, як окремий об`єкт нерухомого майна, частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка складається із частини будівлі під літ. А та будівлі під літ. А1, а саме: житлові та підсобні приміщення, позначені на плані як позиції 1-1 (прохідна), 1-2 (жит.кімн.), 1-3 (жит.кімн.), 1-4 (жит.кімн.), 1-5 (кухня), 1-6 (ванна), 1-7 (кладова), 1-8 (котельня), 1-9 (кухня), загальною площею 115,6 м2, житловою площею – 61,2м2, та господарські будівлі/споруди, що позначені на плані (схемі) домоволодіння літерами В, Г, Ж, які розташовані на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці під кадастровим номером 2110100000:31:003:0100, загальна площа якої складає 0,09 га.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Дата складення повного судового рішення – 08 травня 2026 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області        О.М. Світлик