ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

11 червня 2026 року	Справа №160/4655/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши у письмовому (спрощеному) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-2), в якій позивач просить суд:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській обл., Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. щодо відмови у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» протиправними;
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. №912170136754 від 06.02.2026;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській обл. здійснити ОСОБА_1 переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця, відповідно 12 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3733-XII, у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради №1, №2 від 16.01.2026, у зв`язку із чим провести перерахунок і виплату пенсії з 30.01.2026, з урахуванням раніше виплачених сум 
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що їй з 2010 року призначено пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV). Разом з тим позивач зазначає, що вона продовжувала трудову діяльність на посадах державної служби. 30.01.2026 позивач звернулась до територіального органу ПФУ із заявою про перехід на пенсію за віком за Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIІI (далі – Закон №889-VІII). До заяви про перехід на інший вид пенсії позивачем, зокрема, надано довідки Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Втім, рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 06.02.2026 №912170136754 відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з переходом із пенсії за віком за Законом №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VІII, оскільки посада позивача не віднесена до категорії посад державної служби. Позивач зазначає, що вона працювала на посадах в органах місцевого самоврядування та наголошує, що час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», входить до стажу державної служби. Вважаючи спірне рішення відповідача-2 протиправним, позивач звернулась до суду з цим позовом. 
Ухвалою суду від 04.03.2026 прийнято позовну заяву та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів. 
16.03.2026 до суду від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому ГУ ПФУ у Волинській області проти задоволення позову заперечує, зазначаючи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком згідно із Законом №1058-IV з 06.07.2010. 30.01.2026 ОСОБА_1 звернулася до територіального органу ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із переходом на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, надавши довідку №1 від 16.01.2026 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) і довідку №2 від 16.01.2026 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд, перед зверненням за пенсією), виданих Управлінням праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради. Розглянувши заяву з доданими до неї документами, рішенням ГУ ПФУ у Волинській області ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з переходом з пенсії за віком на підставі Закону України №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VІII. Відповідач-2 наголошує, що станом на 01.05.2016, на момент набрання чинності Законом №889-VIII, ОСОБА_1 працювала по 31.12.2025 на посаді головного спеціаліста Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області та відповідно не обіймала посади державної служби в державному органі, що унеможливлює переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця, відповідно 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3733-XII (далі – Закон №3733-ХІІ).
19.03.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримує аргументи, викладені у позовній заяві та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач-1 до суду відзив на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив. 
На підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV з 06.07.2010.
30.01.2026 позивач звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме, на пенсію за віком на підставі Закону №889-VIII.
Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 06.02.2026 №912170136754 відмовлено ОСОБА_2 у переведенні з пенсії за віком згідно із Законом №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII. У вказаному рішенні зазначено, що ОСОБА_1 звернулася до територіального органу ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із переходом на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, надавши довідку №1 від 16.01.2026 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) і довідку №2 від 16.01.2026 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд, перед зверненням за пенсією), виданих Управлінням праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради. 01.05.2016 набрав чинності Закон №889-VІІІ, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ. Порядок призначення таких пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій», яка застосовується починаючи з 01.05.2016. Згідно з пунктом 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІII, втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, де державним службовцям за певних умов передбачено право на призначення пенсій за віком відповідно до Закону №3723-XII. На одержання пенсії державних службовців, згідно зі статтею 37 Закону №3723- ХІІ мають право жінки, які досягли віку 60 років та: мають страховий стаж роботи 30 років; не призначали пенсію відповідно до Закону №3723-ХП; на день набрання чинності Законом №889-VІІI займають посади державної служби та мають не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХП - на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІI та актами Кабінету Міністрів України, незалежно від факту роботи на державній службі. Виходячи із вищенаведеного, станом на 01.05.2016 позивач працювала по 31.12.2025 на посаді головного спеціаліста Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області. Посада ОСОБА_1 не віднесена до категорії посад державної служби, тобто на момент набрання чинності Законом №889-VIII вона не обіймала посади державної служби в державному органі, а тому права на перехід на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІI не має.
Вважаючи оскаржуване рішення відповідача-2 протиправним, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом №1058-IV.
Статтею 9 Закону №1058-IV, передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону №1058-IV, встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за вибором.
Відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Відповідно до частини 1 статті 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
Страховий стаж, це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, визначені Законом №889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016.
Відповідно до статті 90 цього Закону, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.
Згідно із підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців..
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до частини 1 статті 37 Закону №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі – Порядок №622).
Пунктом 2 Порядку №622, встановлено, що згідно із пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу»:
- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;
- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Згідно з пунктом 3 Порядку №622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, відповідно до наведених правових норм Законів України №3723-XII, №889-VIII, Порядку №622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №889-VIII мають:
- державні службовці та особи, за наявності не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців;
- державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом (01.05.2016), займали посади державної служби (працювали на посадах державних службовців), та мають не менш як 10 років стажу на посадах державної служби у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців та на час досягнення віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працювали на посадах державних службовців;
- особи, які на день набрання чинності цим Законом (01.05.2016), мали не менш як 20 років стажу на посадах державної служби, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- державні службовці та особи, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: за наявності страхового стажу 30 років;
- особи, яким не призначали пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» за умови наявності достатнього страхового стажу, стажу державної служби та досягнення певного віку.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 передбачено, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.
У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 19.09.1977 містяться наступні записи, зокрема:
Виконком Жовтоводської міської ради народних депутатів
№13: 21.11.1989 – прийнята на посаду інспектора по контролю за цінами; 
№14: 20.09.1990 – переведена на посаду касира 0,5 тарифної ставки; 
№15: 02.01.1991 –переведена на посаду бухгалтера-касира; 
№16: присвоєна кваліфікація спеціаліста ІІ категорії; 
№17: 04.04.1994 – присвоєно 12 ранг державного службовця; прийняла присягу державного службовця; 
№18: 01.01.1998 – присвоєно 11 ранг державного службовця; 
№19: 01.04.2001 – переведена з посади головного спеціаліста – головного бухгалтера на посаду завідуючої відділом;
№20: 01.04.2001 – переведена з посади спеціаліста ІІ категорії на посаду спеціаліста І категорії; 
№21: 30.08.2001 – переведена з посади державного службовця на посаду - посадова особа місцевого самоврядування; 
№22: 03.09.2001 – прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування; 
№23: 18.04.2003 – звільнена з посади спеціаліста 1 категорії відділу бухгалтерії по переводу до Управління праці та соціального захисту населення п. 5 ст. 36 КЗпП України.
Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради
№24: 21.04.2003 – прийнята по переводу на посаду головного спеціаліста у відділ планування, фінансової звітності та бухгалтерського обліку зі збереженням 11 рангу, шостої категорії посадової особи місцевого самоврядування; 
№25: 06.07.2025 – продовжено термін перебування на службі в органах місцевого самоврядування по 31.12.2025;
№26: 31.12.2025 – звільнена у зв`язку з виходом на пенсію згідно зі статтею 38 КЗпП України. Присвоєно за сумлінну працю та у зв`язку з виходом на пенсію черговий 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування поза межами 6 категорії посад.
Матеріали справи також містять копію довідки Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради від 16.01.2026 № 1 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданої на ім`я ОСОБА_1 у зв`язку з її роботою в Управлінні праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради на посаді головного спеціаліста. Зазначена довідка містить відомості про розмір нарахованої та виплаченої позивачу заробітної плати за грудень 2025.
Крім того, до матеріалів справи долучено копію довідки Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради від 16.01.2026 № 2 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за призначенням пенсії), виданої на ім`я ОСОБА_1 для призначення пенсії відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII та статті 37 Закону №3723-ХІІ. Вказана довідка містить інформацію про розмір нарахованих та виплачених позивачу надбавок, премій та інших виплат за період із січня 2021 по грудень 2025.
Стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (були чинними до 01.05.2016).
Пунктом 1 Порядку №283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування;
Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон № 2493-III).
Відповідно до статті 14 Закону №2493-IIІ в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад:
перша категорія - посади Київського міського голови, голів обласних рад та Севастопольського міського голови;
друга категорія - посади Сімферопольського міського голови, міських (міст - обласних центрів) голів; заступників голів обласних рад та Севастопольського міського голови, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради;
третя категорія - посади перших заступників та заступників міських голів (міст - обласних центрів) з питань діяльності виконавчих органів ради; секретарів міських (міст - обласних центрів та міста Сімферополя) рад, міських голів (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення, крім міст - обласних центрів), голів районних, районних у містах рад;
керуючих справами виконавчих апаратів обласних та Севастопольської міської рад;
четверта категорія - посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад;
п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост;
шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад;
сьома категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.
У пункті 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом №2493-III. 
Отже час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом №2493-III, входить до стажу державної служби. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі №735/939/17.
Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов`язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством.
У спірному рішенні відповідач-2 не здійснив обрахунок стажу державної служби позивача, посилаючись на те, що періоди роботи в органах місцевого самоврядування не зараховуються до стажу державної служби.
Разом із тим, судом встановлено, що періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування підлягають зарахуванню до стажу державної служби в порядку та на умовах, визначених законодавством.
Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 , 04.04.1994 їй присвоєно 12 ранг державного службовця та складено Присягу державного службовця (запис №17). Надалі, 01.01.1998 їй присвоєно 11 ранг державного службовця (запис №18).
Відповідно до запису №21 від 30.08.2001, позивача переведено з посади державного службовця на посаду посадової особи місцевого самоврядування. Згідно із записом № 22 від 03.09.2001, ОСОБА_1 склала Присягу посадової особи місцевого самоврядування.
Записом №23 від 18.04.2003 підтверджується її звільнення з посади спеціаліста І категорії відділу бухгалтерії у зв`язку з переведенням до Управління праці та соціального захисту населення. Відповідно до запису №24 від 21.04.2003, позивача прийнято за переведенням на посаду головного спеціаліста відділу планування, фінансової звітності та бухгалтерського обліку зі збереженням 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування шостої категорії посад.
Згідно із записом №26 від 31.12.2025, ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до статті 38 КЗпП України. Цим же записом підтверджено присвоєння їй за сумлінну працю та у зв`язку з виходом на пенсію чергового 10 рангу посадової особи місцевого самоврядування поза межами шостої категорії посад.
Відповідно до статті 14 Закону №2493-III шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.
З долученої до матеріалів справи копії трудової книжки позивач вбачається, що під час роботи в органах місцевого самоврядування вона працювала на посаді, що відноситься до шостої категорії посадової особи органу місцевого самоврядування
Згідно зі статтею 15 Закону №2493-ІІІ при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад.
Ранги присвоюються відповідно до займаної посади, рівня професійної кваліфікації, результатів роботи. 
Ранги присвоюються одночасно з обранням (прийняттям) на службу в органи місцевого самоврядування або обранням (призначенням) на вищу посаду. Особам, які призначаються на посади з випробувальним строком, ранги присвоюються після його закінчення, за результатами роботи. Особам, які призначені на посади і мають ранги посадових осіб місцевого самоврядування або ранги державного службовця, присвоєні за попереднім місцем роботи, надбавка за ранг у період випробувального строку виплачується відповідно до цих рангів. 
Черговий ранг присвоюється за умови, якщо посадова особа успішно відпрацювала на займаній посаді не менш як 2 роки.
Як вбачається з копії трудової книжки, долученої до матеріалів справи, під час роботи в органах місцевого самоврядування позивач обіймала посаду головного спеціаліста, яка належить до шостої категорії посад посадових осіб місцевого самоврядування.
Отже, станом на 01.05.2016 (день набрання чинності Закону №889-VIII ) стаж державної служби в державних органах та на посадах в органах місцевого самоврядування позивача становив більше 10 років та станом на 01.05.2016 позивач займала посаду в органі місцевого самоврядування.
Доводи відповідача стосовно того, що позивач працював на посаді органу місцевого самоврядування, яка не належать до посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII, є безпідставними, з огляду на вищенаведені висновки суду.
Водночас, слід зауважити, що Верховний Суд у постанові від 22.05.2024 у справі №500/1404/23 наголосив, що до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01.05.2016 та обрахований у відповідності до положень Порядку №283. Водночас стаж, набутий після 01.05.2016 на посадах державної служби зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону №889-VIII слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону №1058-IV.
Вказаний висновок узгоджується з позицією Конституційного Суду України, що висловлена у Рішенні від 23.12.2022 №3-р/2022, де зазначено, що підпункт 1 пункту 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 01.05.2016, як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону №3723-XII.
При цьому суд також зауважує, що наведене правове регулювання зарахування стажу роботи, набутого на посадах державної служби або прирівняних до них посад, враховуючи збережену законодавцем можливість вибору особою на підставі якого закону їй має бути призначена пенсія (тобто збереження права особи на вибір найбільш сприятливого для неї варіанту поведінки), відповідає вимогам частини 3 статті 46 Конституції України (пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом), вимогам стосовно якості та передбачуваності закону, а також має легітимну мету, що спрямована на реформування системи соціального забезпечення в України, яке, серед іншого, включає в себе побудову нової системи соціального захисту, заснованої на принципах соціальної справедливості, доступності та максимального застосування для всіх осіб.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 06.02.2026 №912170136754.
Також, позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови позивачу у переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» та зобов`язати відповідача-1 здійснити переведення на інший вид пенсії, перерахунок та виплату пенсії.
З цього приводу суд зазначає таке.
Саме ГУ ПФУ у Волинській області як структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), є суб`єктом владних повноважень, який має повторно розглянути заяву позивача про переведення позивача на інший вид пенсії.
Викладене свідчить, що у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відповідно до приписів Порядку №22-1 відсутні повноваження щодо вирішення питання про переведення позивача на інший вид пенсії.
У справі, яка розглядається, спір виник щодо права позивача на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у сукупності із пунктом 10 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, оскільки територіальний орган Пенсійного фонду України не визнав цього права за позивачем. 
За результатами розгляду заяви позивача пенсійним органом зроблено висновок, що позивач не має права на отримання пенсії за віком відповідно до Закону №889-VIII, переведення на пенсію державного службовця здійснено не було, і питання щодо обчислення розміру пенсії та виплати заборгованості, яка виникне у зв`язку з цим, на час звернення позивача у цій справі пенсійним органом не вирішувалось.
Таким чином, вимоги позивача в цій частині є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а отже така вимога спрямована на майбутнє і тому не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.
Наведений вище висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.09.2023 у справі №560/8328/22.
Суд також наголошує, що питання щодо обчислення, перерахунку та виплати пенсії належить до компетенції відповідача-1 та підлягає вирішенню ним за результатами повторного розгляду заяви позивача відповідачем-2 про переведення на інший вид пенсії та прийняття відповідного рішення щодо її призначення.
Таким чином, враховуючи, що станом на 01.05.2016 - день набрання чинності Законом № 889-VIII, позивач, яка обіймала посади державної служби, мала не менш як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, суд дійшов висновку про наявність у неї права на переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Водночас, суд не може підміняти собою суб`єкта владних повноважень та здійснювати обчислення стажу державної служби позивача.
Такі повноваження належать відповідачу-2, який під час розгляду заяви позивача повинен здійснити обрахунок стажу державної служби з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та вирішити питання щодо переведення позивача на пенсію державного службовця відповідно до вимог чинного законодавства.
За таких обставин належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути її заяву про переведення на пенсію на пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу» з урахуванням правової оцінки та висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 1331,20 грн, які підтверджуються квитанцією №0312910106 від 24.02.2026, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волинській області, рішенням якого порушені права позивача, у розмірі 665,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21910427), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (адреса: Київський майдан, 6, м. Луцьк, 43027; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13358826) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 912170136754 від 06.02.2026 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.01.2026 про переведення на пенсію за віком відповідно до пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, здійснивши обрахунок стажу державної служби з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти відповідне рішення.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар