Справа № 420/12677/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Аракелян М.М.
розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, - 

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2026 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (сформований в системі «Електронний суд» 01.05.2026 року) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, у якому представник позивача просить суд:
визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Семиразума Є.В., про стягнення виконавчого збору в сумі 34588,00 грн. від 23.04.2026 року, винесену у виконавчому провадженні ВП №80834557;
стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091, код ЄДРПОУ 45862901, на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, вул. Дмитра Іванова, 2, м. Одеса, 65005, ЄДРПОУ: 26302945, (Отримувач ТУ ДСА України в Одеській області, UА 168201720343121002100005435, Код: 26302945, МФО 820172, Банк ДКСУ м. Київ) у якості відшкодування витрат по сплаті судового збору, кошти в сумі 2622,40грн. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2026 року справа розподілена на суддю Аракелян М.М. 
Ухвалою суду від 11.05.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду окремих категорій термінових справ; призначено судове засідання на 26.05.2026 року; витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №80834557.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області 23.04.2026 надійшли постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 23.04.2026 № 80834557; про стягнення виконавчого збору у розмірі 34588, 00 грн від 23.04.2026 №80834557; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 450,00 грн. від 23.04.2026 № 80834557. Зазначені постанови винесені згідно з виконавчим документом, виданим Одеським окружним адміністративним судом 18.08.2023 року у справі №420/18380/22.
Постанова про стягнення виконавчого збору в сумі 34588грн. від 23.04.2026 року є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки:
- наказом ДСА України від 09.02.2026 №60 затверджено Паспорт бюджетної програми на 2026 рік 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя». За даною бюджетною програмою, в 2026 році передбачені видатки у розмірі 10 000,00 тис. грн. Наявність вказаної програми прямо кореспондується до положень ст. 27 Закону №1404-VIII, яким передбачено підстави для звільнення боржника від сплати виконавчого збору, зокрема, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;
- виконання рішення щодо зобов`язання вчинити певні дії щодо майна (коштів), боржником у якому є державний орган, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом №4901-VI;
- частинами 5 та 9 ст.27 Закону №1404-VIII визначений вичерпний перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується. Обов`язок державного виконавця відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII при відкритті виконавчого провадження вирішити питання про стягнення виконавчого збору кореспондується з його обов`язком встановити чи примусове виконання передбачає справляння виконавчого збору і врахувати визначені законом випадки, коли виконавчий збір не стягується;
- оскільки у Територіального управління наявна окрема бюджетна програма для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів), то виконавчий збір на підставі п.3 ч.5 ст.27 Закону №1404-VІІІ у такому виконавчому провадженні з боржника не стягується.
Ухвала суду від 11.05.2026 року була надіслана та доставлена до «Електронного кабінету» відповідача 13.05.2026 року (а.с.43); у встановлений судом строк відзив на позовну заяву надано не було, про поважність причин неподання не повідомлено. 
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
14.05.2026 року надійшла заява представника позивача (сформована в системі «Електронний суд» 13.05.2026 року), у якій він просить суд задовольнити позовні вимоги та розглянути справу за його відсутністю.
У судове засідання 26.05.2026 року учасники справи своїх представників не направили. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, судом було вирішено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження. 
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 року у справі №420/18380/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення недоотриманої суддівської винагороди задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо ненарахування з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року суддівської винагороди судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 у 2021 році із розрахунку мінімального прожиткового мінімуму у розмірі 2270 грн. відповідно до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року у розмірі 2270 гривень.
Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській щодо ненарахування з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 р суддівської винагороди судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 у 2022 році із розрахунку мінімального прожиткового мінімуму у розі 2 481 грн. відповідно до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року у розмірі 2481 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2023 року апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України залишено без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року у справі № 420/18380/23 скасовано.
Ухвалено у даній справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо ненарахування з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року суддівської винагороди судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 у 2021 році із розрахунку мінімального прожиткового мінімуму у розмірі 2270 грн. відповідно до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року у розмірі 2270 гривень.
Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області провести перерахунок та виплату суддівської винагороди, лікарняний, допомоги на оздоровлення, відпускних, середнього заробітку за час проходження дистанційного навчання ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, у відповідності до вимог частин другої, третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2270,00 грн., з урахуванням виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків.
Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській щодо ненарахування з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 р суддівської винагороди судді Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 у 2022 році із розрахунку мінімального прожиткового мінімуму у розі 2 481 грн. відповідно до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року у розмірі 2481 гривень.
Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області провести перерахунок та виплату суддівської винагороди, лікарняний, допомоги на оздоровлення, відпускних, середнього заробітку за час проходження дистанційного навчання ОСОБА_1 за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, у відповідності до вимог частин другої, третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2022 року складає 2481,00 грн., з урахуванням виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
18.08.2026 року Одеським окружним адміністративним судом на виконання вищезазначеної постанови видано два виконавчих листа.
23.04.2026 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №80834557 по примусовому виконанню виконавчого листа №420/18380/22, виданого Одеським окружним адміністративним судом 18.08.2023, про зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області провести перерахунок та виплату суддівської винагороди, лікарняний, допомоги на оздоровлення, відпускних, середнього заробітку за час проходження дистанційного навчання ОСОБА_1 за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, у відповідності до вимог частин другої, третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2022 року складає 2481,00 грн., з урахуванням виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків (а.с.8).
Також 23.04.2026 року відповідачем в рамках ВП №80834557 були прийняті:
- постанова про розмір витрат виконавчого провадження у сумі 450грн. (а.с.10-11);
- постанова про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 34588грн. (а.с.12-13).
Державна судова адміністрація надіслала, зокрема, відповідачу лист від 06.05.2026 року, у якому зазначила, що «Державна судова адміністрація України, як головний розпорядник коштів Державного бюджету України доводить до відома та для врахування в роботі наступну інформацію. Пунктами 6, 7, 9 частини 5 статті 22 Бюджетного Кодексу України визначено, що головний розпорядник бюджетних коштів організовує та здійснює моніторинг виконання бюджетних програм, здійснює оцінку їх ефективності, управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, здійснює контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня і витрачанням ними бюджетних коштів, тощо. Відповідно до частини першої статті 151 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон) ДСА України є державним органом у системі правосудця, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених Законом. Повноваження ДСА України визначені статтею 152 Закону. ДСА України здійснює функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності, місцевих та апеляційних судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування. Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України та її територіальних управлінь. з метою перевірки законності використання коштів Державного бюджету Украйни Державною аудиторською службою України з 31.08.2023 по 16.02.2024 було проведено фінансовий аудит виконання бюджетних програм за КПКВК 0501020 "Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосудця" та за КПКВК 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів". Слід зазначити, що за результатами аудиторського звіту державного фінансового аудиту виконання Державною судовою адміністрацією України бюджетних програм 0501020 "Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосудця", 0501150 "Виконання рішень судів на користь судців та працівників апаратів судів" за період з 01 січня 2021 року по 30 червня 2023 року від 08.03.2024 № 000800-22/10 та згідно з актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Державної судової адміністрації України за період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2023 року від 16.02.2024 № 000800-21/7 визнано нецільовим використанням бюджетних коштів, розпорядниками нижчого рівня на виплату суддівської винагороди за рішеннями судів, винесених на користь суддів, за ЮЖВК 0501020 за КЕКВ 2113 «Суддівська винагорода» на загальну суму 258,8 млн грн, у тому числі: у 2021 році -224,1 млн грн, у 2022 році - 34,7 млн грн. Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" затверджені бюджетні призначення за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь судців, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосудця" в розмірі 10,0 млн грн, що розподілені між судами, органами та установами системи правосуд ця. На сьогодні механізм виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів регулюється Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (далі — Закон) і Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі — Порядок). Згідно зі статтею З Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень — за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Абзацом десятим пункту 25 Порядку передбачено, що у разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою. Ураховуючи викладене наголошуємо, що виконання судових рішень на користь судців, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосудця необхідно здійснювати за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь судців, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя".» 
Позивач вважає, що постанова державного виконавця від 23.04.2026 року про стягнення виконавчого збору є протиправною та підлягає скасуванню, у зв`язку із чим звернувся до суду з позовом.
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII).
Згідно ч.ч.1,5-6 ст.26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII визначені випадки, коли виконавчий збір не стягується.
Згідно п.3 ч.5 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”.
Згідно ч.1 ст.2 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
Статтею 3 Закону № 4901-VI визначені особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу, відповідно до яких, зокрема, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України “Про виконавче провадження”, із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей. Згідно ст.7 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення. 
Суд зазначає, що частинами першою та другою статті 148 ЗУ “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 №1402-VIII (надалі – Закон №1402-VIII) визначено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.148 Закону №1402-VIII функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України.
Частинами 5 та 6 статті 148 Закону №1402-VIII установлено, що видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, апеляційної палати вищого спеціалізованого суду, а також у цілому щодо апеляційних, місцевих судів. Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку.
Статтею 149 Закону №1402-VIII передбачено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.
За змістом статей 151, 152 Закону №1402-VIII Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.
Державна судова адміністрація України, зокрема: представляє суди у відносинах із Кабінетом Міністрів України та Верховною Радою України під час підготовки проекту закону про Державний бюджет України на відповідний рік у межах повноважень, визначених цим Законом; забезпечує належні умови діяльності судів, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України та органів суддівського самоврядування в межах повноважень, визначених цим Законом; готує бюджетний запит.
Згідно із частинами першою та другою статті 22 Бюджетного кодексу України за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.
Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно: за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Служба безпеки України, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, Вища рада правосуддя та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Державна судова адміністрація України, Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників
Наказом Державної судової адміністрації України від 09.02.2026 №60 затверджені паспорти бюджетних програм на 2026 рік Державної судової адміністрації України за КПКВК 0501020 “Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя” та КПКВК 0501150 “Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя” (а.с.19).
За бюджетною програмою КПКВК 0501150 “Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя” у 2026 році передбачені видатки у розмірі 10 000,0 тис. грн. (а.с.20-25).
Підставою для виконання цієї бюджетної програми визначені, зокрема, Закон України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень” та Постанова Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників” від 03.08.2011 № 845.
Таким чином, у головного розпорядника бюджетних коштів наявна окрема бюджетна програма для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів), що підтверджується паспортами бюджетної програми на 2026 рік і тому в даному випадку виконання рішення щодо зобов`язання вчинити певні дії щодо майна (коштів), боржником у якому є державний орган, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом №4901-VI, а виконавчий збір на підставі пунктом 3 частини 5 статті 27 Закону №1404-VІІІ у такому виконавчому провадженні з боржника не стягується.
Враховуючи вищевикладене, підстави для стягнення виконавчого збору з позивача у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження №80834557 були відсутні.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем законність оскаржуваної постанови не доведена та не обґрунтована.
Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню повністю.
В частині вимог про стягнення з відповідача судового збору суд зазначає наступне.
Постановою суду апеляційної інстанції у справі №420/18380/22 суд зобов`язав Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області провести перерахунок та виплату суддівської винагороди, лікарняний, допомоги на оздоровлення, відпускних, середнього заробітку за час проходження дистанційного навчання ОСОБА_1 за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, у відповідності до вимог частин другої, третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2022 року складає 2481,00 грн., з урахуванням виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків.
Оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження із сукупністю дій, спрямованих на виконання рішення суду, а також покладеного обов`язку щодо виконання рішення суду на державний орган, із порушенням виконавчого провадження Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області продовжує перебувати у статусі суб`єкта владних повноважень.
Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. 
Такі витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 143, 241-246, 250, 255, 262, 287, 295, 297 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови – задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Семиразума Є.В., про стягнення виконавчого збору в сумі 34588,00 грн. від 23.04.2026 року, винесену у виконавчому провадженні ВП №80834557. 

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ч.6 ст. 287, ст.293 КАС України до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.
Учасники справи:
Позивач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (код ЄДРПОУ: 26302945; місцезнаходження: вул.Дмитра Іванова, буд.2, м.Одеса, 65005). 
Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ: 45862901; місцезнаходження: вул. Розумовська, буд.37, м.Одеса,65091).

Повне рішення складено 17.06.2026 року у зв`язку із перебуванням головуючого судді М.М.Аракелян у щорічній черговій відпустці з 02.06.2026 року по 16.06.2026 року включно. 

Суддя М.М. Аракелян