УКРАЇНА
Романівський районний суд Житомирської області
290/171/26
2/290/428/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
18 травня 2026 року	селище Романів	

Романівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Шакалова Андрія Вікторовича, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», ЄДРПОУ 43453613, вул. Авіаконструктора Сікорського, буд. 8, м. Київ, 04112 до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
1. Рух справи.
1.1. Позивач звернувся до суду в лютому 2026 року.
1.2. Ухвалою суду від 09 березня 2026 року відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу направлено копію цієї ухвали та позовну заяву з додатками. Відповідач повідомлений належним чином. 23.03.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву.
1.3. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
2. Обґрунтування позовних вимог.
2.1. Позивач ТОВ "Цикл Фінанс" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором №22036000107253 в сумі 7647,90 гривень та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.01.2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 22036000107253. 
2.2. Відповідач належним чином умови укладеного договору не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка становить 7647,90 грн., яка складається з: 3870 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 921,90 грн – заборгованість за відсотками, 2856 грн. – заборгованість за комісією.
2.3. 15.12.2021 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ "Цикл Фінанс" було укладено договір факторингу за яким ТОВ "Цикл Фінанс" набуло права вимоги за Реєстром боржників у тому числі до відповідача на суму 7647,90 грн.
2.4. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.
2.5. Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, де остання вважає вимоги позивача незаконними і необґрунтованими та заперечує проти їх задоволення, просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
1.Обставини справи, встановлені судом.
1.1. Відповідно до кредитного договору від 18 січня 2019 року №2019906617 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 було підписано угоду про надання відповідачу загальної суми кредитних коштів у розмірі 6800 грн. на споживчі потреби. Відповідно до кредитного договору – фіксована процентна ставка складає 6% щомісяця. Строк кредитування 12 місяців. Договір підписаний особистим підписом відповідача. До матеріалів справи доданий паспорт кредитного договору. Переказ коштів підтверджено наданими АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» доказами у вигляді виписки по рахунках відповідача та розрахунок заборгованості за кредитним договором №22036000107253. 
1.2. 15.12.2021 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ "Цикл Фінанс" було укладено договір факторингу за яким ТОВ "Цикл Фінанс" набуло права вимоги за Реєстром боржників у тому числі до відповідача на суму 7647,90 грн.
1.3. Відповідач умови договору №22036000107253 належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 7647,90 грн., яка складається з: 3870 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 921,90 грн – заборгованість за відсотками, 2856 грн. – заборгованість за комісією; у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.
2. Законодавство, що регулює спірні правовідносини.
2.1. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.
2.2. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
2.3. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
2.4. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
2.5. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог — відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
2.6. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України).
2.7. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
2.8. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
2.9. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона — підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
2.10. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
2.11. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
2.12. З огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
2.13. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
2.14. Вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
2.15. Відповідно до частини четвертої ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Якщо кредитодавець, відповідно до умов договору про споживчий кредит, вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу.
2.16. Частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 ЦК України.
2.17. Враховуючи, що фактично перераховані та використані за цільовим призначенням кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №22036000107253 від 18.01.2019 за тілом кредиту та відсотками.
2.18. Щодо стягнення з ОСОБА_1 комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а саме: за дії, які банк здійснює на власну користь (електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо), або за дії, які позичальник здійснює на користь банку, чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин, протирічить статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Отже банк не може стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
2.19. Зазначене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 (справа № 363/1834/17) та постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 (справа № 496/3134/19). Зокрема, у справі № 496/3134/19 суд касаційної інстанції констатував, що «умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.33).
2.20. Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22) зроблений висновок, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.
2.21. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача комісії в загальному розмірі 2856 грн.
2.22. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності суд прийшов до наступного.
2.23. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України).
2.24.Разом із цим, 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
2.25. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з відповідних постанов Кабінету Міністрів України. Відповідно до постанови КМУ від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
2.26. Згідно з п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
2.27. Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» ведено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб із наступним продовженням воєнного стану в Україні та дією такого на момент прийняття судового рішення.
2.28. Згідно з п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
2.29. Отже, на момент звернення до суду із позовом, продовжено дію воєнного стану на усій території України, а відтак і строк позовної давності зупинено.
3.Розподіл судових витрат
3.1.Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1668,16 грн.
3.2. Також позивач просить стягнути на свою корить суму витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн.
3.3. Враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19, враховуючи, що справа є незначної складності, у даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, суд дійшов висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді, що відповідає критерію об`єктивності та є співмірним із виконаною адвокатом роботою у цій справі.
3.4. При ухваленні рішення суд керувався ст.ст. 4, 13, 81,141, 263-265, 274, 354 ЦПК України, на підставі ст. ст. 526, 614, 1050, 1054 ЦК України.
РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
1.Рішення судді.
1.1. Позовні вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» задовольнити частково.
1.2. Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 43453613, вул. Авіаконструктора Сікорського, буд. 8, м. Київ) заборгованість у сумі 4791,90 грн.
1.3 Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1668,16 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
2. Процедура набрання рішенням законної сили та процедури оскарження.
2.1. Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
2.2. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
2.3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя	Андрій ШАКАЛОВ