Справа № 675/1030/25 
Провадження № 2/675/95/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
(ЗАОЧНЕ)
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" червня 2026 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої – судді Янішевської О. С., секретаря судового засідання Король К. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В: 
27 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»») звернулось до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 25875,00 грн, мотивуючи це тим, що 22 грудня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений договір надання коштів у кредит № 8488279, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 513367, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 15000,00 грн на погоджених умовами Договору строк з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника та позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання позики. Згідно з п.п. 2.1 кредитного договору, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши відповідачу обумовлену суму кредиту, тоді як відповідач ОСОБА_1 свої обов`язки перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не виконав, суму позики та нараховані відсотки за користування кредитом не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 25875,00 грн, яка складається з: 15000,00 грн – суми заборгованості за тілом кредиту; 43,50 грн – суми заборгованості за відсотками; 7500,00 грн – суми заборгованості по процентах за понадстрокове користування кредитом; 3331,50 грн – суми комісії. 
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 8488279 від 22 грудня 2024 року, а також судові витрати, які складаються зі сплаченого при подачі позовної заяви судового збору та витрат на правничу допомогу.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без участі представника позивача, просив позов задовольнити у повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання за повторним викликом не з`явився.
Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Як вбачається з відповіді № 1547469 від 08 липня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру та відповіді № 6.2-8405/6-25 від 09 липня 2025 року з Департамента з питань громадянства, паспортизації та реєстрації, ОСОБА_1 значиться знятим 22 вересня 2020 року з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 . Адреса місця проживання чи місця перебування ОСОБА_1 , зареєстрована у встановленому законом порядку, суду невідома. 
Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК Українивідповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
За вимогами ч. ч. 11, 12 ст. 128 ЦПУ України  ОСОБА_1 викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. 
За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 
У відповідності до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду, про що суд виніс відповідну ухвалу 01 червня 2026 року. 
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Судом встановлено, що 22 грудня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений Договір надання коштів у кредит № 8488279, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося передати ОСОБА_1 у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання позики, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями вказаного договору та паспорту споживчого кредиту, підписаних ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно п. 2 вказаного договору сума позики становить 15000,00 грн, строк кредитування/строк договору 30 днів, процентна ставка 0,01 % в день (фіксована), комісія за надання кредиту 22,21 % від суми надання кредиту, дата повернення кредиту 20 січня 2025 року, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 18375,00 грн.
Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з повною інформацією щодо ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та його послуг, а також погодився, що до моменту підписання договору ознайомився з цим договором та правилами надання грошових коштів у кредит.
В інформаційній довідці від 14 травня 2025 року № КД-000028820/ТНПП ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» зазначено дату операції – 22 грудня 2024 року, картку отримувача № НОМЕР_1 , сума зарахування – 15000,00 грн, ініціатора платіжної операції - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», копія якої додана до матеріалів справи. 
Відповідач жодних заперечень отримання суми кредиту суду не подав, доказів неотримання коштів суду не надав.
Відповідач порушив визначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит позикодавцеві, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання за кредитним договором.
Таким чином, ОСОБА_1  має непогашену заборгованість перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором.
Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Відповідно до ст. ст. 611, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, що передбачено ст. 549 ЦК України.
Відповідно до ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, суд констатує, що відповідач був ознайомлений і погодився з умовами та правилами надання кредиту, що діяли станом на момент підписання договору про надання коштів у кредит № 8488279 від 22 грудня 2024 року.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитодавцю не повернуті в строк, визначений договором, та не сплачені передбачені умовами договору проценти, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення фактично отриманої суми кредитних коштів та визначених сторонами у договорі процентів.
Відповідач до суду за викликом не з`явився, відзив на позов не подав, жодних доказів, які б спростовували доводи позивача, суду не надав. 
У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, загальний розмір заборгованості відповідача перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», яка виникла на підставі договору № 8488279 від 22 грудня 2024 року 18375,00 грн, яка складається з: 15000,00 грн – суми заборгованості за тілом кредиту; 43,50 грн – суми заборгованості за відсотками; 3331,50 грн – суми комісії, що підтверджується відповідним розрахунком, доданим до матеріалів справи.
Що стосується заборгованості по сплаті процентів за понадстрокове користування позикою, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», кредит, суму якого вчасно не повернув, а тому з нього на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» належить стягнути заборгованість за відсотками.
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору.
Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 2.2.2 Договору № 8488279 від 22 грудня 2024 року позика надається строком на 30 днів, тобто до 21 січня 2025 року.
Згідно п 10.5.1 Договору № 8488279 якщо сума позики, зазначена в п. 2 Договору перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховуються процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначеною п. 2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. 
Зважаючи на вказане, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії позики, є необґрунтованими. Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після 20 січня 2025 року відповідно відсутні. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06 лютого 2019 року в справі № 175/4753/15-ц.
За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за договором № 8488279 від 22 грудня 2024року, проте ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» продовжувало нараховувати проценти поза межами дії договору № 8488279 від 22 грудня 2024 року, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором № 8488279 від 22 грудня 2024року заборгованість у розмірі 18375,00 грн, яка складається з: 15000,00 грн – суми заборгованості за тілом кредиту; 43,50 грн – суми заборгованості за відсотками; 3331,50 грн – суми комісії.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне.
Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
На підтвердження наявності та суми витрат на правничу допомогу суду надані копії договору про надання правничої допомоги № 0924-1 від 02 вересня 2024 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ КУРС», за умовами якого об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню клієнту за його зверненням правничої допомоги у відповідності з умовами цього договору, а клієнт зобов`язується прийняти надану йому правничу допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов цього договору; додаткової угоди № 1/25 від 16 червня 2025 року до Договору № 0924-1 про надання правничої допомоги від 02 вересня 2024 року; додаткової угоди № 2/25 від 16 червня 2025 року до Договору № 0924-1 про надання правничої допомоги від 02 вересня 2024 року; акту № 5 приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; додаткова угода № 1/25 від 16 червня 2025 року до Договору № 0924-1 про надання правничої допомоги від 02 вересня 2024 року; акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; акту № 5 приймання-передачі наданої правничої за Договору № 0924-1 про надання правничої допомоги від 02 вересня 2024 року.
Вказані вище докази у своїй сукупності підтверджують факт надання Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ КУРС» правової допомоги ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за Договором про надання правничої допомоги № 0924-1 від 02 вересня 2024 року.
Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. Відповідач ж не заявив клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не навів обставини, за яких, як на його думку, вимоги про стягнення витрат на правову допомогу не підлягали би задоволенню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним та обґрунтованим з урахуванням обсягу наданих послуг адвокатом та часом, витраченим на їх надання.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлений з ціною 25875,00 грн і задоволений на суму 18375,00 грн, тобто на 71,01% (18375,00х100:25875,00). Таким чином, з  ОСОБА_1 на корить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» слід стягнути 2150,18 грн (3028,00х71,01%) судового збору та 5041,71 грн (7100,00х71,01%) витрат на правову допомогу.
Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 207, 525, 526, 530, 549, 625, 628, 638, 629, 610, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд
У Х В А Л И В :
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (місце знаходження 01010, м. Київ, площа Арсенальна, буд. 1Б, код ЄДРПОУ 39861924) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання  АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання  АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (місце знаходження 01010, м. Київ, площа Арсенальна, буд. 1Б, код ЄДРПОУ 39861924) заборгованість за договором № 8488279 від 22 грудня 2024 року в сумі 18375,00 грн, яка складається з: 15000,00 грн – суми заборгованості за тілом кредиту; 43,50 грн – суми заборгованості за відсотками; 3331,50 грн – суми комісії; судові витрати: сплачену суму судового збору в розмірі 2150 (три тисячі сто п`ятдесят) грн 18 коп та витрати на правничу допомогу в розмірі 5041 (п`ять тисяч сорок одна) грн 71 коп. 
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Ізяславським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О. С. Янішевська