Справа № 420/1223/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області від 29.09.2025 № 057350000227 щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на отримання пільгової пенсії за віком за Списком № 2, періоди роботи: з 06.12.2006 по 14.04.2010 за професією машиніст (кочегар) котельної дільниці ДТВ ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Новодонецька»; з 16.05.2010 по 31.03.2013 за професією машиніст (кочегар) котельної дільниці ДТВ ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Новодонецька»; з 01.12.2014 по 25.01.2021 за професією машиніст (кочегар) котельні в котельному цеху «Шахта «Новодонецька» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» філії «Добропільське енергопідприємство»; з 26.01.2021 по 25.05.2022 за професією машиніст (кочегар) котельні котельного цеху «Шахта «Новодонецька» ВП «Енергопідприємство» ДП «Добропіллявугілля-видобуток»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з пунктом 2 частини 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з 22 вересня 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що досягнувши п`ятдесяти п`ятирічного віку вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою щодо переводу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, що за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, за розглядом заяви прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач не погоджуючись з таким рішенням відповідача звернулася до суду, оскільки вважає, що спірне рішення порушує соціальні гарантії - право на призначення пенсії за віком. 
Відповідно до ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 23.01.2026 року позов залишений без руху.
29.01.2026 року до суду від позивача надійшла заява, якою усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 23.01.2026 року.
Ухвалою суду від 30.01.2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
У відзиві представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог, вказує Розмір пенсії до перерахунку складає 3323,00 грн. при наявному страховому стажі 28 років 4 місяці, додатковий стаж 10 років 11 місяців та при середньомісячному заробітку 7320,04 грн., з урахуванням процента обчислення пенсії по інвалідності (ІІІ група) — 50 відсотків. При переході на пенсію за віком відповідно до ст. 114 Закону страховий стаж становить 28 років 3 місяці, середньомісячний заробіток 7320,04 грн., у зв`язку з чим розмір пенсії складає 2361,00 грн. Додатково повідомляємо, зарахувати до пільгового стажу можливо період роботи згідно довідки від 27.07.2025 № 463 з 01.04.2013 по 30.11.2014. Періоди роботи згідно довідок від 29.07.2025 № 1194; від 29.07.2025 № 1196; № 1324 від 05.09.2024 до пільгового стажу зарахувати не можливо, оскільки посада не відповідає Постанові № 461 від 24.06.2016. Оскільки, розмір пенсії за віком відповідно до Закону менше ніж розмір пенсії по інвалідності, проводити перерахунок пенсії недоцільно (розмір пенсії в результаті перерахунку зменшується).
До суду відповідачем подано клопотання на виконання ухвали від 30.01.2026 року та долучено до матеріалів справи, і враховано при розгляді справи.
Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив наступне.
22.09.2025 позивач звернулася до територіального органу пенсійного фонду - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою щодо переводу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 057350000227 від 29.09.2025 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із недоцільністю, в разі переведення на пенсію за віком, розмір пенсії зменшиться, та не зараховано періоди необхідного страхового стажу.
У рішенні зазначено: " При переході на пенсію за віком відповідно до ст. 114 Закону страховий стаж становить 28 років 3 місяці, середньомісячний заробіток 7320,04 грн., у зв`язку з чим розмір пенсії складає 2361,00 грн. Додатково повідомляємо, зарахувати до пільгового стажу можливо період роботи згідно довідки від 27.07.2025 № 463 з 01.04.2013 по 30.11.2014. Періоди роботи згідно довідок від 29.07.2025 № 1194; від 29.07.2025 № 1196; № 1324 від 05.09.2024 до пільгового стажу зарахувати не можливо, оскільки посада не відповідає Постанові № 461 від 24.06.2016».
За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 15.03.1988 року:
з 06.12.2006 по 14.04.2010 за професією машиніст (кочегар) котельної дільниці ДТВ ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Новодонецька»; 
з 16.05.2010 по 31.03.2013 за професією машиніст (кочегар) котельної дільниці ДТВ ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Новодонецька»; 
з 01.12.2014 по 25.01.2021 за професією машиніст (кочегар) котельні в котельному цеху «Шахта «Новодонецька» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» філії «Добропільське енергопідприємство»; 
з 26.01.2021 по 25.05.2022 за професією машиніст (кочегар) котельні котельного цеху «Шахта «Новодонецька» ВП «Енергопідприємство» ДП «Добропіллявугілля-видобуток».
Позивач вважає відмову у призначенні пенсії за віком протиправною, а тому звернулася до суду з цим позовом.
За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.
На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені статтею 114 Закону №1058-IV. Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі за текстом Закон 1788) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, згідно пункту "б" частини 1 статті 13 наведеного Закону 1788 пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:
- зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;
- атестація робочих місць;
- досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
В свою чергу, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), рішенням Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020. Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.
Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам".
При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.
Отже, у статті 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було встановлено такий пенсійний вік: у пункті «а» для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах «б»-«з» для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.
У Законі № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті «а»- 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах «б»-«з»- 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).
Таким чином, статтею 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.
Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 перевіряючи статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.
Вказаними положеннями Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.
Згідно зі статтею 13, частиною другою статті 14, пунктами «б»-«г» статті 54 Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213 у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону № 213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.
Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином, стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що у справах "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та "Серков проти України" (заява № 39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правової визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права, усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Згідно з Порядком №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (пункт 1 Порядку).
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Отже, за приписами наведених пунктів уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.
Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.
Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18).
Позивач просить призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 22 вересня 2025 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи: з 06.12.2006 по 14.04.2010 за професією машиніст (кочегар) котельної дільниці ДТВ ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Новодонецька»; з 16.05.2010 по 31.03.2013 за професією машиніст (кочегар) котельної дільниці ДТВ ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Новодонецька»; з 01.12.2014 по 25.01.2021 за професією машиніст (кочегар) котельні в котельному цеху «Шахта «Новодонецька» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» філії «Добропільське енергопідприємство»; з 26.01.2021 по 25.05.2022 за професією машиніст (кочегар) котельні котельного цеху «Шахта «Новодонецька» ВП «Енергопідприємство» ДП «Добропіллявугілля-видобуток»;
До пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано:
періоди роботи згідно довідок від 29.07.2025 № 1194; від 29.07.2025 № 1196; № 1324 від 05.09.2024 до пільгового стажу зарахувати не можливо, оскільки посада не відповідає Постанові № 36 від 16.012.2003;
Також, зазначена посада в переліку робочих місць, робота на яких дає право на пільгову пенсію за результатами атестації, яка затверджена наказами від 29.12.1994 №83/ОТ, від 05.01.2000 №4/ОТ, від 28.03.2005 №49/ОТ, та від 28.12.2009 №98/ОП не відповідає посаді згідно Постанов КМУ №10 від 26.01.1991 та №36 від 16.01.2003. 
Щодо не зарахування до пільгового стажу суд зазначає таке.
Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 15.03.1988, щодо спірних періодів роботи, містить наступні відомості:
06.12.2006-14.04.2010 - машиніст (кочегар) котельної дільниці ДТВ ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Новодонецька»(стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - 3 роки 4 місяці 9 днів). 
16.05.2010-31.03.2013 - машиніст (кочегар) котельної дільниці ДТВ Д «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Новодонецька» (стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці: - 2 роки 10 місяців 16 днів); 
01.04.2013-30.11.2014 - машиніст (кочегар) котельної філії «Павлоградське енергопідприємство» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (стаж на роботах із шкідливимиі важкими умовами праці - 1 рік 8 місяців); 
01.12.2014-25.01.2021 - машиніст (кочегар) котельні в котельному цеху «Шахта «Новодонецька» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» філії «Добропільське енергопідприємство» (стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - 6 років 1 місяць 25 днів); 
26.01.2021-25.05.2022 - машиніст (кочегар) котельні 3 розряду котельного цеху «Шахта «Новодонецька» ВП «Енергопідприємство» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» (стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - 1 рік 3 місяці 30 днів).
Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають, а відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відповідними запасами, які були внесені відповідно до діючого законодавства.
Суд зазначає, що професія позивача «машиніст (кочегар) котельні» передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 (23200000-13786), постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 (23200000-13786), постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 (розділ ХХХІІІ, п. 33).
№ 1324 від 05.09.2025 видана ТОВ «ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ» відповідно до якої ОСОБА_1 у період з 01.12.2014 по 02.08.2016, 03.08.2016 по 25.01.2021 року виконувала гірничі роботи за професією « машиніст (кочегар) котельні 3 розряду» з повним робочим днем», що передбачено Списком 2. Розділом ХХХІІІ, код КП-23200000-13786 постанови Кабінету Міністрів України № 10 від 26.01.1991.
Підстава для видачі: архівна особиста картка форми Т-2, таб №1272; 13400177, розрахункові відомості, табелі обліку робочого часу ФІЛІЇ «ДОБРОПІЛЬСЬКЕ ЕНЕРГОПІДПРИЄМСТВО» ТОВ «ТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ», розпорядження № 319к від 01.12.2014р., наказ № 43к від 25.01.2021 року.
Атестація робочих місць: розпорядження №45 від 08.12.2014 року ФІЛІЇ «ДОБРОПІЛЬСЬКЕ ЕНЕРГОПІДПРИЄМСТВО» ТОВ «ТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ», розпорядження №134 від 24.05.2016 року ФІЛІЇ «ДОБРОПІЛЬСЬКЕ ЕНЕРГОПІДПРИЄМСТВО» ТОВ «ТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ», наказ №170 від 29.05.2018 року ФІЛІЇ «ДОБРОПІЛЬСЬКЕ ЕНЕРГОПІДПРИЄМСТВО» ТОВ «ТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ».
№ 1196 від 29.07.2025 видана «Шахта «Новодонецька» відповідно до якої ОСОБА_1 у період з 06.12.2006 по 14.04.2010, 15.04.2010 по 15.05.2010 року, 16.05.2010 р. виконувала гірничі роботи за професією « машиніст (кочегар) котельні» з повним робочим днем», що передбачено Списком 2. Розділом ХХХІІІ, код КП-23200000-13786 постанови Кабінету Міністрів України № 10 від 26.01.1991.
Підстава для видачі: «Особові картки ф. П-2 звільнених працівників ш. «Новодонецька» у 2013р., накази за 2006-2013 рр. Табельний номер: 2609.
Атестація робочих місць: наказ №99/в від 28.01.2005 року, №46/в від 28.01.2010 р.
Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, копію витягу з якого позивачем надано до суду, позивача з 2006 по 2022 виконувала роботи, які дають право на пільги у пенсійному забезпеченні (код ЗПЗ013Б1).
Наказом Мінфіну від 14.04.2015 р. № 435 (зі змінами) затверджено довідник кодів підстав для обліку Пенсійним фондом України стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.
Згідно зазначеного довідника код підстави ЗПЗ013Б1 - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць.
Суд зазначає, що Додатком №5 до п.20 Порядку № 637 визначено зразок довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно з яким підписантами такої довідки є керівник підприємства, головний бухгалтер, начальник відділу кадрів.
Суд наголошує, що відповідач не спростовано факт зайнятості позивача на посаді, що передбачена Списком № 2, а лише вказав на певні недоліки в заповненні уточнюючої довідки, що не мають вплив на визначення періодів роботи позивача на такій посаді, та інших відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2.
Також слід зазначити, що у випадку, якщо подані позивачем документи про призначення пенсії було недостатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Натомість, відповідач не здійснював ніяких запитів на підтвердження спірних періодів роботи позивача та не надав доказів які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки.
Враховуючи наведене вище, відповідачем протиправно не зараховано до страхового та пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи позивача до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 06.12.2006 по 14.04.2010 за професією машиніст (кочегар) котельної дільниці ДТВ ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Новодонецька»; з 16.05.2010 по 31.03.2013 за професією машиніст (кочегар) котельної дільниці ДТВ ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Новодонецька»; з 01.12.2014 по 25.01.2021 за професією машиніст (кочегар) котельні в котельному цеху «Шахта «Новодонецька» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» філії «Добропільське енергопідприємство»; з 26.01.2021 по 25.05.2022 за професією машиніст (кочегар) котельні котельного цеху «Шахта «Новодонецька» ВП «Енергопідприємство» ДП «Добропіллявугілля-видобуток».
Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 057350000227 від 29 вересня 2025 року прийнято необґрунтовано та без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому підлягає скасуванню.
Як було зазначено, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, для визначення, чи є в ОСОБА_1 право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, слід встановити досягнення нею 50-ти річного віку та наявність в неї стажу роботи не менше 20 років, з них за списком №2 не менше 10 років.
Вік позивача на дату подання заяви про призначення пенсії на пільгових умовах - 55 років.
Пільговий стаж за Списком №2, з урахуванням висновків суду у даній справі, становить 15 років 4 місяців 19 днів.
Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
На підставі п..4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно п.4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню.
Таким чином, на момент звернення до відповідача зі заявою про призначення пенсії позивачка досягла необхідного віку (55 років), має необхідний страховий стаж не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2.
Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Відповідно до пункту 1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 №22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
За змістом частини першої статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку. Пенсії за віком призначаються з дня досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.
Згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
За результатами розгляду справи, в межах предмету позову та на основі наданих сторонами доказів суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, приймаючи спірне рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, неправильно застосував норми чинного законодавства та не врахував усіх обставин, що мають значення для вирішення справи.
Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивачки, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Водночас, суд зазначає, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
Згідно з пп. 3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.
Отже, органи пенсійного фонду України, відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.
Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акту.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..
З урахуванням викладеного, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову шляхом:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області від 29.09.2025 № 057350000227 щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на отримання пільгової пенсії за віком за Списком № 2, періоди роботи: з 06.12.2006 по 14.04.2010 за професією машиніст (кочегар) котельної дільниці ДТВ ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Новодонецька»; з 16.05.2010 по 31.03.2013 за професією машиніст (кочегар) котельної дільниці ДТВ ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Новодонецька»; з 01.12.2014 по 25.01.2021 за професією машиніст (кочегар) котельні в котельному цеху «Шахта «Новодонецька» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» філії «Добропільське енергопідприємство»; з 26.01.2021 по 25.05.2022 за професією машиніст (кочегар) котельні котельного цеху «Шахта «Новодонецька» ВП «Енергопідприємство» ДП «Добропіллявугілля-видобуток»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.09.2025 року про призначення пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, вирішивши питання про призначення пенсії з дати первинного звернення 22.09.2025 року, та з урахуванням висновків суду в цій справі.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено 1331,20 грн. судового збору.
Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 1331,20 грн.
Керуючись Конституцією України, ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Адмінстративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області від 29.09.2025 № 057350000227 щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на отримання пільгової пенсії за віком за Списком № 2, періоди роботи: з 06.12.2006 по 14.04.2010 за професією машиніст (кочегар) котельної дільниці ДТВ ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Новодонецька»; з 16.05.2010 по 31.03.2013 за професією машиніст (кочегар) котельної дільниці ДТВ ДП «Добропіллявугілля» ВП «Шахта «Новодонецька»; з 01.12.2014 по 25.01.2021 за професією машиніст (кочегар) котельні в котельному цеху «Шахта «Новодонецька» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» філії «Добропільське енергопідприємство»; з 26.01.2021 по 25.05.2022 за професією машиніст (кочегар) котельні котельного цеху «Шахта «Новодонецька» ВП «Енергопідприємство» ДП «Добропіллявугілля-видобуток»;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.09.2025 року про призначення пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, вирішивши питання про призначення пенсії з дати первинного звернення 22.09.2025 року, та з урахуванням висновків суду в цій справі.
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.293, 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Н.А. Кузьменко