Номер провадження: 33/813/1136/26
Номер справи місцевого суду: 947/6634/26 
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
за участю секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
адвоката Счастлівцевої Лариси Валеріївни, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу адвоката Счастлівцевої Лариси Валеріївни, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2026 року,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік; притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців; відповідно до ст. 36 КпАП України на ОСОБА_1 остаточно накласти стягнення шляхом поглинання більш тяжкого покарання менш тяжким у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665,60 коп.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вказаною постановою Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2026 року, захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову змінити в частині накладеного на ОСОБА_1 на підставі ст. 36 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400,0 грн, в іншій частині оскаржувану постанову залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що особою, яка притягується до адміністративної відповідальності вина у вчиненні даних правопорушень не оскаржується, проте судом застосовано найбільш суворе стягнення, передбачене санкціями статей без достатньої правової підстави. При цьому, скаржником зазначається, що нею в суді першої інстанції подано заяву про визнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та відшкодування шкоди всіх учасникам ДТП, як претензій до неї не мають, з огляду на що просила суд накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що не враховано судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваної постанови. Висновки суду, що дії ОСОБА_1 свідчать про підвищену суспільну небезпечність допущених ним порушень ПДР не підтверджуються матеріалами справи.
Також з матеріалів апеляційної скарги вбачається клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження
Дослідивши клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про поновлення строку на апеляційне оскарження та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Вирішуючи питання щодо можливості поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження. Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення покладено на особу, яка звертається з апеляційною скаргою.
Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Звертаючись до суду із клопотанням про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначається, що судовий розгляд відбувся без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, копію оскаржуваної постанови не було направлено такій особі та її захиснику, зі змістом постанови ознайомилися з єдиного державного реєстру судових рішень 18.04.2026 (постанова оприлюднена 17.04.2026). 
Матеріалами справи встановлено, що оскаржувану постанову ухвалено судом першої інстанції 15.04.2026.
Розгляд справи по суті в суді першої інстанції та ухвалення оскаржуваної постанови відбулося за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, повноваження якого наявні в матеріалах справи та долучалися особою в суді першої інстанції до письмових пояснень. При цьому, матеріали справи не містять відомостей щодо направлення ОСОБА_1 та її захиснику – адвокату Счастлівцевій Л.В. у відповідності до положень 295 КУпАП копії оскаржуваної постанови.
З матеріалів справи в свою чергу не вбачаються відомості про дату отримання ними копії оскаржуваної постанови суду. Згідно відомостей з єдиного державного реєстру судових рішень вказану постанову надіслано судом – 16.04.2026 року та оприлюднено – 17.04.2026 року.
Апеляційну скаргу направлено захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за допомогою засобів поштового зв`язку 28.04.2026 року.
З підстав викладеного, зважаючи на вищевказане передбачене право особи на доступ до правосуддя, з метою перевірки наведених скаржником доводів апеляційної скарги та законності оскаржуваної постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 відповідне її право.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
За положеннями п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.
Приймаючи оскаржувану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених положеннями ст.ст. 122-4, 124 КУпАП на накладення адміністративного стягнення на підставі ст. 36 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, суд першої інстанції виходив із того, що вина останньої в повній мірі підтверджується наявними матеріалами справи. В частині накладення адміністративного стягнення судом зазначено, що з огляду на обставини та наслідки, які були спричинені внаслідок порушення особою ПДР України з метою виховання водія, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами необхідним і достатнім стягненням для правопорушника буде доцільним накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Дослідивши встановлені судом першої інстанції обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 581271 ОСОБА_1 02.02.2026 року близько 10 год 10 хв на проспекті Небесної Сотні, 111 в м. Одесі, керуючи транспортним засобом Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , не дотрималась безпечного бокового інтервалу та здійснила зіткнення з припаркованими автомобілями Subaru, д.н.з. НОМЕР_2 , FIAT, д.н.з. НОМЕР_3 , та Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_4 . Від дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Також 02.02.2026 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 581282 згідно якого остання 02.02.2026 року після настання ДТП за її участю на проспекті Небесної Сотні, 11 в м. Одесі залишила місце ДТП, чим порушила п. 2.10 ПДР України за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.
Положення ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
За змістом ст. 122-4 КУпАП відповідальність передбачена за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Згідно змісту оскаржуваної постанови, судом першої інстанції визнано ОСОБА_1 виною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4 та 124 КУпАП та на підставі ст. 36 накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, скаржником зазначено щодо визнання своєї вини у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, відшкодування іншим учасникам ДТП всіх понесених матеріальних збитків та як насідок відсутність будь-яких претензій з їх сторони. З матеріалів справи вбачається, що особою, яка притягується до адміністративної відповідальності в суд першої інстанції подавалися письмові пояснення в яких остання зазначала про визнання своєї вини у в чиненні правопорушень та щире каяття, в тому числі й зверталася з проханням щодо накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
На підтвердження факту відшкодування понесених іншими учасниками ДТП матеріальних збитків у зв`язку із настанням ДТП скаржником долучено до матеріалів справи розписки ОСОБА_2 , яка керувала транспортним засобом FIAT, д.н.з. НОМЕР_3 , та ОСОБА_3 , яка керувала транспортним засобом Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_4 , щодо підтвердження факту відшкодування матеріальних збитків та відсутність будь-яких претензій до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Також до матеріалів справи захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності долучено замовлення-наряд № БС-00000201 від 02.04.2026 року із переліком необхідних запчастин та робіт для транспортного засобу Subaru, д.н.з. НОМЕР_2 , який в результаті вказаного в протоколі транспортного засобу також отримав механічні пошкодження, а також квитанції на підтвердження факту сплати ОСОБА_1 вартості ремонту вказаного автомобіля. 
Відомостей щодо заперечення потерпілих відносно зміни адміністративного стягнення в матеріалах справи не міститься. Натомість, матеріали справи містять докази на підтвердження відсутності в потерпілих будь-яких претензій до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Положення ст. 34 КУпАП закріплює обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: щире розкаяння винного; відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення неповнолітнім; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.
Згідно положень ч. 4 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряючи законність і обґрунтованість винесеної постанови може дійти висновку про зміну заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.
Таким чином, враховуючи вищенаведені встановлені апеляційним судом обставини справи, які в свою чергу свідчать про наявність пом`якшуючих обставин, котрі впливають на визначення виду адміністративного стягнення, та підтвердженні наданими особою, яка притягується до адміністративної відповідальності поясненнями та відповідними доказами, апеляційний суд приходить до висновку щодо наявності підстав для зміни оскаржуваної постанови Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2026 року в частині накладення адміністративного стягнення.
Санкція ст. 124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що доцільним в даному випадку буде накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,0 грн.
Разом з тим, санкція ст. 122-4 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що доцільним в даному випадку буде накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,0 грн.
Відповідно до положень ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. 
Враховуючи викладене, та, зважаючи на положення ст. 36 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне визначити накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,0 грн.
За положеннями п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Клопотання адвоката Счастлівцевої Лариси Валеріївни, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 – задовольнити.
Поновити адвокату Счастлівцевій Ларисі Валеріївні, захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2026 року.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2026 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень передбачених положеннями ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, виклавши резолютивну частині постанову в наступній редакції:
«Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КпАП України та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,0 грн.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та накласти стягнення у 
штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,0 грн.
Відповідно до ст. 36 КпАП України на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточно накласти стягнення шляхом поглинання більш тяжкого покарання менш тяжким у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,0 грн.
В іншій частині залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 17 червня 2026 року.

Суддя О.С. Комлева