ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

26 травня 2026 року	Справа №160/7018/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу №160/7018/26 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ), до відповідача-2: Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу при ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
23 березня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач-1), в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлене протоколом від 06.03.2026 року № 36, про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) надати відстрочку ОСОБА_1 від призову за мобілізацією на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на умовах і в порядку чинного Законодавства України.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність бездіяльності відповідача щодо нерозгляду заяви позивача. Зазначає, що надав належний пакет документів для отримання відстрочки у зв`язку зі здійсненням постійного догляду за бабусею, однак відповідач протиправно не надав таку відстрочку. 
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/7018/26 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2026 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/7018/26, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження). Залучено до участі у справі №160/7018/26 в якості другого відповідача Комісію з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу при ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – відповідач-2). 
02 квітня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від відповідача-1 в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач-1 проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що позовні вимоги задоволені бути не можуть. Згідно Порядку саме комісія вивчає отримані заяву та додані до неї документи, а також ухвалює рішення про надання відстрочки. Засіданням комісії при розгляді питання надання відстрочки від призову за мобілізацією на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено позивача про відмову в наданні відстрочки. Про що надіслано на електронну адресу відповідне повідомлення, з причиною відмови.
03 квітня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відповідь на відзив, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». Позивач зазначає, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, про що зазначає наприкінці Відзиву, але фактично не довів документами та доказами, про наявність інших невійськовозобов`язаних осіб, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 , а лише стверджує що такі особи є, на підставі яких документів, доказів, запитів або ж отриманих відповідей Відповідач 1 та Відповідач 2 зробив висновок, що такі особи не просто є, а ще й мають змогу здійснювати такий догляд.
Також позивач звертав увагу, що відповідач не надав відомостей про місцезнаходження відповідача-2. З цього питання суд зазначає, що судом направлено копію ухвали про відкриття провадження відповідачу-2 рекомендованим листом R067138289572, який відповідачем-2 отримано. Відповідно, відповідач-2 обізнаний про судовий розгляд даної справи. В свою чергу наявні матеріали справи дозволяють здійснити її розгляд, в тому числі з врахуванням ч.6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Згідно електронного військово-облікового документа позивача «Резерв+» позивач перебуває на обліку у відповідача як військовозобов`язаний. 
Згідно повідомлення №20260302-548838 позивачу за його заявою відмовлено у наданні відстрочки. В обґрунтування вказано: наявність невійськовозобов`язаних родичів, які можуть здійснювати такий догляд. 
Згідно повідомлення відповідача-1 від 18.03.2025 року №5-1859 відповідач-2 ухвалив рішення про відмову у наданні відстрочки з причини: наявність невійськовозобов`язаних родичів, які можуть здійснювати такий догляд. 
Також в матеріалах справи міститься протокол засідання відповідача-2 №36 від 06.03.2026 року, яким позивачу відмовлено у наданні відстрочки, причини відмови: наявність невійськовозобов`язаних родичів, які можуть здійснювати такий догляд. 
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
За ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII (далі – Закон №3543-XII) порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Цей порядок визначає порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Згідно п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.
Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону №3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 (далі – Порядок №560).
За п. 1 Порядку №560 він, серед іншого, визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення. 
Відповідно до п. 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Пунктом 58 Порядку №560 встановлено, що За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 та пункту 5 додатка 5, військовозобов`язаних СБУ чи розвідувальних органів) особисто через центри надання адміністративних послуг подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
До заяви додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Адміністратор центру невідкладно засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг формує та передає заяву відповідно до Порядку подання через центри надання адміністративних послуг із використанням засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг заяв про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.
Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації відповідним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом (Центральним управлінням або регіональним органом СБУ чи відповідним підрозділом розвідувального органу) не пізніше ніж протягом одного робочого дня з дня її отримання.
Військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за членами сім`ї другого ступеня споріднення, які є особами з інвалідністю I або II групи, зазначеними у пункті 14 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку, про відсутність членів сім`ї першого ступеня споріднення особи, за якою вони здійснюють догляд. Військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за членами сім`ї третього ступеня споріднення, які є особами з інвалідністю I або II групи, зазначеними у пункті 14 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку, про відсутність членів сім`ї першого і другого ступеня споріднення особи, за якою вони здійснюють догляд.
Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відділ за місцем перебування на військовому обліку військовозобов`язаного, який відповідно до закону зобов`язаний утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, або здійснює постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, під час прийняття рішення про надання відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаного та особи, яку відповідно до законодавства зобов`язаний утримувати військовозобов`язаний або за якою здійснює постійний догляд, наявність інших осіб, місце проживання яких задекларовано/зареєстровано за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного або особи, яка перебуває на утриманні або потребує постійного догляду, з використанням відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну.
Згідно з п. 60 Порядку №560 Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. У разі позитивного рішення у протоколі окремо зазначається строк, на який надано відстрочку, та строк дії відповідних законних підстав (настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку). У разі відмови у наданні відстрочки у протоколі зазначаються причини такої відмови.
У разі позитивного рішення комісії відомості щодо надання відстрочки (строк відстрочки та строк дії відповідних законних підстав (настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку) протягом одного дня з дати прийняття такого рішення вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та відображаються в електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного, резервіста, а не пізніше двох днів з дати прийняття такого рішення заявникові повідомляється про це у способи, визначені цим пунктом, та видається роздрукований (оновлений) військово-обліковий документ, сформований відповідно до Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 (Офіційний вісник України, 2024 р., № 49, ст. 2978), або довідка за формою згідно з додатком 6 (для військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів).
У разі прийняття комісією рішення про відмову у наданні відстрочки за результатами розгляду заяви про надання відстрочки, поданої через центр надання адміністративних послуг, територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомляє відповідному центру надання адміністративних послуг та надсилає заявникові повідомлення про відмову у наданні відстрочки (додаток 7) на зазначену у заяві адресу електронної пошти.
За п. 61 Порядку №560 військовозобов`язані, які здійснюють постійний догляд за особами, зазначеними у пунктах 9 і 14 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, до заяви, зазначеної в абзаці першому цього пункту, додають документи, визначені у підпунктах 9 і 14 додатка 5 (крім акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).
Додатком №5 до Порядку №560 затверджено Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” (далі – Перелік).
Згідно Переліку для п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII надаються: для військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки другого ступеня споріднення (рідні брати та сестри, баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки), один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьки, чоловік (дружина), діти, у тому числі усиновлені) здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, а також документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8);
для військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом за членом сім`ї третього ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки третього ступеня споріднення (дядьки, тітки, племінники та племінниці), один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого або другого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, а також документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8);
для особи, за якою здійснюється догляд, - один із таких документів, що підтверджує інвалідність особи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України “Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю”, “Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю”, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано (п. 2); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п. 3); добросовісно (п. 5); розсудливо (п. 6); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п. 8). 
Зазначені критерії хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення та вчиняє дії.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 року у справі № 9901/459/21.
Позивачу відмовлено у наданні відстрочи з посиланням на наявність невійськовозобов`язаних родичів, які можуть здійснювати догляд. 
Водночас, будь-яка конкретизація такого висновку відсутня: не вказано про яких саме осіб йдеться, виходячи з цього їх визнано як здатних здійснювати догляд і тд. 
Більш того, відповідач-2 в цілому в невірному аспекті розглядав заяву позивача: п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII містить обмеження щодо кількості військовозобов`язаних, яким може бути надана відстрочка з відповідної підстави (не більше однієї особи), а також щодо членів сім`ї першого ступеня споріднення. Відповідно, відповідач-2 мав би або конкретно вказати іншого військовозобов`язаного з відстрочкою по догляду за цією ж особою з інвалідністю, або конкретно вказати члена сім`ї першого ступеня споріднення (в разі, якщо вони самі не потребують постійного догляду). 
Окрім цього, оцінка «відсутності» або наявності не може здійснюватися лише за юридичним критерієм (існує особа – правило не підлягає застосуванню), адже в такому випадку не буде досягнуто соціальної мети вищевказаної норми права. Наприклад, за таким підходом «наявні» родичі можуть не проживати в Україні десятки років, однак бути фактором при вирішенні питання про надання відстрочки. 
Відповідач в свою чергу безпідставно виходить суто з критерію існуючого у інших членів сім`ї обов`язку здійснювати догляд – обов`язок може бути як виконаним, так і не виконаним, підстави для існування певної конфігурації обставин та стану виконання обов`язку можуть бути різними. Водночас, за своїм призначенням ця норма спрямована на дотримання прав особи з інвалідністю, що потребує не абстрактно існуючого обов`язку у певного кола осіб, а реально присутнього поруч члена сім`ї, який саме виконуватиме свій обов`язок здійснювати догляд. 
В цьому відношенні доцільно за аналогією застосувати правовий висновок, що міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29.04.2026 року у справі №520/14746/25: відповідно до сформованої практики Верховного Суду, під поняттям «відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення» слід розуміти не лише їх формальну (юридичну) відсутність, а й відсутність таких осіб у фактичному розумінні, тобто відсутність реальності можливості здійснення ними постійного догляду за особою, яка цього потребує. Отже, у випадку встановлення юридичної наявності відповідної особи суди мали перевірити, чи має така особа реальну можливість здійснювати постійний догляд, з урахуванням конкретних обставин справи та інших об`єктивних факторів.
Хоча в даному прикладі йдеться про звільнення військовослужбовця, а не про надання відстрочки, показовим є підхід Верховного Суду до оцінки категорії «відсутність інших членів сім`ї», яка фактично наявна і у даній справі. Наголошено на тому, що слід виходити саме зі змістовного критерію – не лише існування особи, а її існування як особи, яка реально може здійснювати постійний догляд, з урахуванням конкретних обставин справи. 
Зі змісту спірної відмови, як вже вказав суд, взагалі не можливо встановити про кого саме з родичів йдеться. Однак при розгляді даної справи в суду немає потреби встановлювати особу, яку мав на увазі відповідач-2, адже з викладу спірної відмови видно, що відповідач-2 виходив лише з формального існування такої особи як такої, не зважаючи ані на конкретні обставини справи, ані на доводи самого позивача, який надавав документи в т.ч. і з цього питання. 
Таким чином, відповідач-2 допустив поверхневий розгляд заяви позивача про надання відстрочки, самоусунувшись від вирішення питань, обов`язкових для забезпечення повного та всебічного розгляду заяви позивача (не досліджував відповідні документи, не надав їм оцінки), а самі висновки відповідача-2 мають абстрактний характер (вказано посилання на неконкретну особу, без будь-яких мотивів її визначення, а також мотивів висновку про їх здатність здійснювати догляд). 
Документи позивача щодо обрання самою особою з інвалідністю особи, яка здійснюватиме догляд, взагалі не оцінені. Документи щодо здатності іншого члена сім`ї здійснювати догляд також не оцінені. Обставини здійснення догляду за відповідною особою раніше не враховані. 
Відповідач-2 також не вказував і про ненадання позивачем будь-якого з документів згідно Переліку, що має особливе значення в аспекті фактичної суперечності позиції позивача: зауваження до повноти документів відсутні, однак відстрочка також не надана, в той час як обґрунтованість зазначеної підстави для відмови вже перевірена судом. 
Отже, розгляд заяви позивача про надання відстрочки здійснено з порушенням вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обґрунтованості, розсудливості та використання повноважень з метою, з якою вони надані. При цьому навіть в здійсненому варіанті правозастосування відповідач-2 обрав формальний підхід, чому раніше надано окрему увагу суду – належить встановлювати не формальну наявність/відсутність інших членів сім`ї, а конкретних осіб, які реально здатні здійснювати догляд. В разі неможливості надати обґрунтовану вказівку на реальну здатність іншого члена сім`ї відповідного ступеня споріднення здійснювати догляд, належить виходити з відсутності такого члена сім`ї та розглядати заяву про відстрочку виходячи з такої відсутності інших членів сім`ї. 
Тотожне за змістом правозастосування здійснене у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2026 року у справі №120/1590/25.
Водночас, сам позивач вказував: «Під час розгляду заяви на відстрочку Позивача, яку він має на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», першим відділом РТЦК та СП не було в повній мірі досліджено всі обставини…». Вказане узгоджується з вищевказаними висновками суду. 
Як наслідок, суд як орган судового контролю не повинен замість відповідача-2 вперше встановлювати не досліджувані раніше обставини та вирішувати раніше не вирішені відповідачем-2 питання, адже в такому випадку суд не контролює правомірність поведінки суб`єкта владних повноважень, а реалізує його повноваження замість нього. 
Водночас, втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути наслідком реалізації ним в достатній мірі повноважень у певній сфері, однак не може здійснюватися як спосіб реалізації таких повноважень вперше. 
З цих підстав суд не вбачає правових підстав саме для накладення зобов`язання надати позивачу відстрочку. Натомість за вищевказаних обставин належним способом захисту є зобов`язання повторно розглянути заяву позивача з урахуванням правових висновків суду. 
Також суд констатує, що права позивача порушені саме відповідачем-2. З цих підстав суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до відпвоідача-1 та з метою ефективного захисту прав позивача здійснює вихід за межі позовних вимог, задовольняючи їх у відповідній частині до відповідача-2. 
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що частково задовольняє позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача. 
Щодо розподілу судових витрат.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ), до відповідача-2: Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу при ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу при ІНФОРМАЦІЯ_2 у наданні відстрочки ОСОБА_1 від призову на військову службу, оформлену протоколом від 06.03.2026 року №36.
Зобов`язати Комісію з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу при ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від 02.03.2026 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. 
Розподіл судових витрат не здійснювався.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко