УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/12516/25 Головуючий у 1-й інст. Петровська М. В. 
Категорія 39 Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м.Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Григорусь Н.Й.
суддів Галацевич О.М., Панкеєвої В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) у місті Житомирі цивільну справу № 296/12516/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 24 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Петровської М.В. у м. Житомирі,
в с т а н о в и в :
У листопаді 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому просило:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №1518415 від 22.05.2024 в розмірі 56 159,99 грн, з яких: 12 999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту; 36 660,00 грн - заборгованість за процентами; 6 500 грн - заборгованість за штрафом, а також сплачений судовий збір в розмірі 2 422,4 грн, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на наступні обставини.
22 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1518415, який підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 13 000,00 грн та зобов`язався його повернути і сплатити проценти за користування кредитом. 
Зазначив, що 26 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №26122024, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором №1518415. 
Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення коштів виникла заборгованість в розмірі 56 159,99 грн, яка складається з: 12 999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту; 36 660,00 грн - заборгованість за відсотками; 6 500,00 грн - заборгованість за штрафом. 
Посилаючись на вказані обставини, товариство просило задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24 лютого 2026 року позов задоволено частково. З ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 49 659,99 грн грн; 2 142,03 грн витрат по сплаті судового збору та 3 500 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не довів обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема не довів укладення кредитного договору на умовах, що вказані в наданих копіях сторінок договору, не довів перерахування йому тіла кредиту, не довів розмір фактично наданих у кредит коштів та правомірність процентів, які він просить стягнути, а тому суд першої інстанції задовольнив позовну заяву повністю без достатніх та не правових підстав і рішення підлягає скасуванню за результатами розгляду скарги.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 06 квітня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, наявні правові підстави для розгляду справи у порядку письмового провадження без участі сторін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 22 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 1518415 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», одноразовим ідентифікатором "k489".
Згідно із п. 1.1. Договору, на умовах, встановлених договором, Товариство надає Споживачу кошти у кредит в національній валюті України гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Відповідно до п.1.2 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає: 13 000 грн Тип кредиту - кредит. 
Строк кредиту 360 днів ( п. 1.3. договору).
Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі (п. 1.4 договору).
Відповідно до п. 1.5 Договору, тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього Договору (п. 1.5.1).
Відповідно до п. 6.4 договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: у розмірі 1 950,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання (п. 6.4.1) та у розмірі 143,00 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання (п. 6.4.2).
Згідно із п. 1.9 Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 9089,90% річних (п. 1.9.1).
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 83 200 грн (п. 10.1,п.1.10.1).
Відповідно до умов п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу Споживача № НОМЕР_1 .
Згідно із пунктом 5.1. договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в пп. 5.3 Договору.
Відповідно до п. 9.2. договір діє з моменту його підписання електронними підписами сторін і до строку, визначеного в п.1.3 Договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за Договором будуть наявні невиконанні грошові зобов`язання, Договір продовжує діяти до повного виконання Споживачем зобов`язань за ним.
За графіком платежів (додаток № 1 до Договору) позичальник в строк до 17.05.2025 повинен сплатити кредит у загальному розмірі 79 105,00 грн, що складається з суми кредиту 13 000,00 грн та процентів за користування кредитом 68 105,00 грн.
Договір підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора "k489", що був надісланий на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 
Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Селфі Кредит», ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 - ідентифіковано як сторону договору №1518415 від 22.05.2024. В довідці зазначено, що акцепт договору з боку Позичальника здійснено шляхом підписання аналогом електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора, направленого 22.05.2024 року о 10:23:32.
Листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 31.12.2024 підтверджено факт перерахування ТОВ «Селфі Кредит» на картковий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 13 000,00 грн 22.05.2024.
Факт належності ОСОБА_1 картки з номером НОМЕР_1 та переказ саме на цю картку кредитних коштів в сумі 13 000 грн підтверджується відповіддю АБ «Укргазбанк» №БТ-523/348/2026 від 05.02.2026 та доданою до відповіді випискою по рахунку по вказаній картці.
Згідно розрахунку заборгованості за Договором №1518415 від 22.05.2024, заборгованість ОСОБА_1 за названим договором станом на 26.12.2024 за період з 22.05.2024 по 26.12.2024 складає 56 159,99 грн, в тому числі: 12 999,99 грн - заборгованість за кредитом; 36 660 грн відсотки; 6 500,00 грн штрафні санкції. 
ОСОБА_1 за вказаний період сплачено тіло кредиту у сумі 0,01 грн та 1 755 грн процентів. 
26.12.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №26122024, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які є боржниками ТОВ «Селфі Кредит», згідно з актом приймання-передачі реєстру боржників.
26.12.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підписано акт приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу №26122024 від 26.12.2024.
Витягом з реєстру боржників до договору факторингу №26122024 від 26.12.2024 підтверджено відступлення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до ОСОБА_1 , за договором про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1518415 від 22.05.2024 на загальну суму 56 159,99 грн.
За відступлення прав вимоги по договору факторингу № 26122024 від 26.12.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ТОВ «Селфі Кредит» сплачено ціну відступлення в сумі 1 890 262,63 грн (платіжна інструкція № 9581 від 26.12.2024).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції із посиланням на норми ст.ст. 207, 509, 525, 526, 530, 549, 611, 612, 626, 628, 631, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав щодо часткового задоволення позову. 
При цьому місцевий суд виходив з того, що отримані за договором про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1518415 від 22.05.2024 кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а заборгованість по тілу кредиту та відсотках за користування кредитними коштами нараховані в межах строку дії договору до відступлення прав вимоги, тому позивач, якому відступлено право вимоги, вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів за користування кредитом, що становить 49 659,99 грн. 
Відмовляючи у стягненні штрафу у розмірі 6 500 грн, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із положень пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки нарахування штрафних санкцій здійснено за період під час дії воєнного стану, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обов`язковість застосування зазначеної імперативної норми закону.
Умови кредитного договору щодо розміру процентів за користування коштами та річної процентної ставки не можна вважати несправедливими, оскільки розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Колегія суддів звертає увагу на те, що враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень.
Підписавши кредитний договір, а в подальшому здійснивши платіж на погашення процентів по ньому в сумі 1 755 грн ОСОБА_1 засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором. 
Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо визначення розміру заборгованості за процентами є обґрунтованими, логічними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та належній оцінці доказів, відповідно до вимог статтей 89, 263 ЦПК України.
Питання розподілу між сторонами понесених судових витрат (судового збору та витрат на правничу допомогу) вирішено судом першої інстанції із дотриманням вимог ч. 3 ст. 133, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137, ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, тому доводи апелянта в означеній частині є необґрунтованими.
За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів встановила, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, апеляційним судом не встановлено.
Також колегія суддів враховує, що, як неодноразово відзначав ЄСПЛ, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99).
Відтак, у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 24 лютого 2026 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий      Григорусь Н.Й.

Судді Галацевич О.М.

Панкеєва В.А.