Справа № 164/2407/25 
п/с 1-кп/164/112/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2026 року. Сел. Маневичі 

Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючої – судді ОСОБА_1 
з участю: секретаря ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
потерпілої ОСОБА_4 , її представниці ОСОБА_5 , 
обвинуваченого ОСОБА_6 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 12025030590000582 від 12 вересня 2025 року про обвинувачення  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Червоноград Львівської області, зареєстрованого та мешканця у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_6 , ігноруючи моральні засади суспільства, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його честі та гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_4 . 
Так, 28 грудня 2024 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в житловому будинку за місцем фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_4 , яке виразилось у висловлюванні на її адресу нецензурними словами та в погрозах фізичною розправою, за що постановою Маневицького районного суду Волинської області від 29 січня 2025 року був визнаний винним і притягнутий до адміністративної відповідальності за. ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім цього, 02 червня 2025 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_6 повторно протягом року з дня вчинення порушення, передбаченого частинами першою цієї статті, за яке його вже було піддано адміністративному стягненню, перебуваючи за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_4 , яке виразилось у висловлюванні на її адресу нецензурними словами та погрозах їй фізичною розправою, за що постановою Маневицького районного, суду Волинської області від 6 серпня 2025 був визнаний винним і притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. З ст. 173-2 КУпАП. 
Окрім цього, 6 червня 2025 року приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_6 повторно протягом року з дня вчинення порушення, передбаченого частинами першою цієї статті, за яке його вже було піддано адміністративному стягненню, перебуваючи в житловому будинку за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_4 , яке виразилось у висловлюванні на її адресу нецензурними словами та погрозах вчинити фізичну розправу, за що постановою Маневицького районного суду Волинської області від 18 червня 2025 року був визнаний винним і притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Однак, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства психологічного характеру, не ставши на шлях виправлення та продовжуючи вчинення своїх протиправних дій, 12 вересня 2025 року у період із 10 години 00 хвилин по 10 годину 32 хвилини ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , умисно та безпричинно, повторно вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_4 (у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), яке виразилось у висловлюванні на її адресу нецензурними словами та погрозах вчинити фізичну розправу, примусовому вигнанні на вулицю потерпілої ОСОБА_4 з квартири за вищевказаною адресою.
Продовжуючи свої протиправні дії 12 вересня 2025 року у період із 10 години 00 хвилин по 10 годину 32 хвилини ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї поряд із квартирою, що за адресою: АДРЕСА_2 , умисно під час конфлікту з потерпілою дружиною ОСОБА_4 (у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс їй один удар кулаком лівої руки в ділянку правої частини обличчя, внаслідок чого заподіяв їй забій м`яких тканин із слабовираженим синцем у правій виличній ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Крім того, у вищезазначений час ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї поряд із квартирою, що за адресою: АДРЕСА_2 , та, рухаючись до зупинки автотранспорту по вказаній вулиці, умисно, під час конфлікту з потерпілою дружиною ОСОБА_4 (у розумінні п.3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, декілька разів (точної кількості не встановлено досудовим розслідуванням) кинув камінням у потерпілу.
У зв`язку із вчиненням вищезазначеного домашнього насильства ОСОБА_6 , у потерпілої ОСОБА_4 виник психічний розлад та виявляються ознаки розладу адаптації у вигляді затяжної тривожно-депресивної реакції.
Позиція обвинуваченого.
Допитаний у судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю за обставин, зазначених у обвинувальному акті. Підтвердив, що хоча неодноразово притягувався судом до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, продовжував умисно та без вагомих причин висловлюватися на адресу дружини нецензурними словами, погрожував її вигнати з будинку та погрожував фізичною розправою. 12 вересня 2025 року під час чергового конфлікту умисно вдарив її кулаком лівої руки у праву частину обличчя та, через нетривалий період часу, продовжуючи конфлікт, кинув у неї камінням. У вчиненому щиро розкаюється, просив пробачення в потерпілої і на цей час вони вже примирилися, мають хороші сімейні відносини. 

Позиція потерпілої сторони.
Потерпіла ОСОБА_4 просила суворо не карати обвинуваченого, зазначила, що вони примирилися із чоловіком і жодних претензій до нього не має, так як поведінка суттєво змінилася в кращу сторону. Однак просить суд призначити обвинуваченому покарання, яке б запобігало його неправомірним діям у подальшому. 
Представниця потерпілої ОСОБА_5 зазначила, що на сьогоднішній день її довірителька примирилася із обвинуваченим, так як покладає надію на збереження сім`ї, тому просили суд суворо його не карати, однак призначити покарання, яке б сприяло зміні поведінки обвинуваченого. 

Обсяг доказів, що підлягали дослідженню. 
Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим, його винуватість у інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням із усіма учасниками, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не проводилося їх дослідження.
Із урахуванням викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, оскільки він умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо подружжя, що призвело до психологічних та фізичних страждань, розладів здоров`я потерпілою особою. 

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання. 
Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого. 
Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено. 

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
При призначенні покарання суд керується положеннями статей 50, 65 КК України, в силу яких суд зобов`язаний призначаючи покарання врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання з тим, щоб особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, як цією особою, так і суспільними спостерігачами, які оцінюють співмірність вчиненого діяння та покарання.
При цьому покарання має на меті не тільки кару, але й має реалізувати принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Кримінальна відповідальність за ст. 126-1 КК настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.
Об`єктивну сторону зазначеного кримінального правопорушення складають діяння, що виражаються в систематичному насильстві в формах фізичного, психологічного та економічного насильства.
Невід`ємною ознакою домашнього насильства, передбаченого диспозицією статті 126-1 КК, є його систематичність, тобто вчинення ряду діянь, кожне з яких окремо може й не містити ознак цього злочину, але у сукупності призводить до наслідків, визначених диспозицією цієї статті КК.
Словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.
Відповідно до практики Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду (далі - ККС ВС), відображеної, зокрема, у постанові від 28 лютого 2023 року (справі № 725/4683/20), домашнє насильство майже ніколи не становить собою окремий епізод, а зазвичай охоплює кумулятивне та взаємопов`язане фізичне, психологічне, сексуальне, емоційне, вербальне та фінансове насильство щодо близького члена сім`ї чи партнера, наслідки якого виходять за межі обставин окремого епізоду. Повторення послідовних епізодів насильства в особистих стосунках становить собою особливий контекст і динаміку домашнього насильств. Воно становить собою триваюче правопорушення, що характеризується продовжуваним зразком поведінки, в якому кожен окремий інцидент є цеглиною більш загального зразку поведінки. Для доведення систематичності домашнього насильства важливими є сам факт і обставини вчинення окремих його епізодів. Правові наслідки, які настали чи не настали для кривдника за цими окремими епізодами, а також час, коли такі наслідки настали, не є обставинами, які можуть впливати на доведеність цих епізодів. Мета адміністративного покарання і інших адміністративних заходів держави полягає в негайному реагуванні на окремий випадок домашнього насильства, який сам по собі не становить кримінального правопорушення, з метою своєчасно та ефективно запобігти подальшій ескалації насильства та захистити жертву.
Європейський суд з прав людини (в рішенні від 9 червня 2009 року у справі «Опуз проти Туреччини» (Opuz v. Turkey), заява № 33401/02, зазначив, що національні органи влади повинні вживати необхідних заходів, щоб забезпечити права потерпілих від домашнього насильства з метою запобігання та припинення «неодноразового» насильства, так само погроз застосування насильства.
У судових дебатах прокурор просила призначити обвинуваченому покарання у вигляді 2 років пробаційного нагляду. 
Суд, при призначенні покарання ОСОБА_6 враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126 - 1 КК України, згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, а також приймає до уваги поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення та під час судового розгляду, вік, стан його здоров`я, те, що до кримінальної відповідальності він раніше не притягувався, а також враховує позицію потерпілої, яка на сьогоднішній день претензій до обвинуваченого не має, однак побоюється його можливої протиправної поведінки в майбутньому.
За таких обставин суд вважає, що призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді 1 року пробаційного нагляду буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На думку суду, таке покарання буде необхідним для досягнення легітимної мети призначення покарання, а саме виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов`язки, зокрема, направлення для проходження програми для кривдників. 
Програма для кривдника передбачає комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування в нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.
Метою такої корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в усвідомленні власної насильницької поведінки, її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство є порушенням прав людини, яке карається відповідно до законодавства.
Завданнями програми для кривдників є сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах гендерної рівності, взаєморозуміння; взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню знаннями про основні норми законодавства у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, конгнітивні фільтри, помилки емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.
Застосування обмежувальних заходів, визначених ст. 91- 1 КК України, з огляду на положення зазначеної статті, відносяться до дискреційних повноважень суду, оскільки їх застосування або незастосування має вирішуватися виходячи з конкретних обставин кримінального провадження та особи винного.
Проаналізувавши обставини справи, суд приходить висновку, що проходження ОСОБА_7 програми для кривдників може сприяти формуванню соціально позитивних змін його особистості та конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках, а тому вважає доцільним також застосувати вимоги ч.1 ст. 91 – 1 КК України.
Цивільний позов, речові докази – відсутні, запобіжний захід не обирався. 

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд,- 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, призначивши йому покарання у виді 1 року пробаційного нагляду. 
Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити ОСОБА_6 для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду рахувати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: оптичні диски із наявними на ньому аудіозаписами, на яких зафіксовані факти психологічного насильства, вчиненого ОСОБА_6 щодо ОСОБА_4 , надані 18 вересня 2025 року потерпілою ОСОБА_4 , свідком ОСОБА_8 , оптичний диск із наявними на ньому аудіо записами з системи запису та прийняття заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, які надходять до ГУНП у Волинській області за телефонним номером екстреної служби «102» засобами програмного забезпечення CallWay Contact, які надходили на лінію «102» від ОСОБА_4 по факту домашнього насильства щодо неї – залишити при матеріалах кримінального провадження. 
Витрати на залучення експертів, цивільний позов у справі відсутні. 
Запобіжний захід не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя 
Маневицького районного суду  
Волинської області          ОСОБА_1