КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2026 року м. Київ справа №640/4033/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправної бездіяльності та стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України, що виразилась у неврахуванні винагороди державного виконавця, яка є складовою заробітної плати та проходить по розрахунковим відомостям на заробітну плату за період з 2015 року по 2019 рік при обчисленні середньої заробітної плати ОСОБА_1 : в розрахунках сум відпускних за січень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року, травень 2018 року, червень 2018 року, січень 2019 року, березень 2019 року, травень 2019 року; компенсації за невикористані 43 дні відпустки; в розрахунках матеріальної допомоги на оздоровлення за травень 2018 року; в розрахунках матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за грудень 2017 року;
- стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 268266,52 грн., що складається з не нарахованих та не виплачених: сум щорічної основної відпустки за січень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року, травень 2018 року, червень 2018 року, січень 2019 року, березень 2019 року, травень 2019 року; компенсації за невикористані 43 дні відпустки в загальному розмірі 164947,17 грн.; суми матеріальної допомоги на оздоровлення за травень 2018 року в загальному розмірі 57532,43 грн.; суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за грудень 2017 року в загальному розмірі 45786,92 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання.
На виконання положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» адміністративну справу передано до Київського окружного адміністративного суду за належністю.
06.04.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали адміністративної справи №640/4033/21, які за результатами автоматизованого розподілу були передані на розгляд судді Балаклицькому А.І.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя Балаклицький А.І.) прийнято до провадження адміністративну справу, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
У зв`язку зі смертю та припиненням трудових відносин судді Київського окружного адміністративного суду Балаклицького А.І., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Колесніковій І.С.
Ухвалою суду від 04.11.2024 справу прийнято до провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Міністерство юстиції України за період з 2015-2019 неправомірно здійснювало розрахунок сум щорічної основної оплачуваної відпустки, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а саме не враховано до розрахунків суми виплаченої позивачу винагороди державного виконавця, що є порушенням на думку ОСОБА_1 законодавства про оплату праці.
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує на правомірності своєї поведінки у межах спірних правовідносин, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 30.04.2015 по 29.10.2019 працював на посаді головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
Наказом Міністерства юстиції України від 25.10.2019 № 3103/к позивач звільнений з вказаної посади на підставі пункту 3 частини першої статті 83, частини 2 статті 86 Закону України «Про державну службу».
Частиною 3 статті 5 Закону України «Про державну службу» визначено, що дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.
Вимогами статті 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати максимальним розміром не обмежується. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Аналогічне положення містяться у статті 2 Закону України «Про оплату праці», зокрема основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Відповідно до частини 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.
За приписами статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» за сумлінне виконання державним виконавцем своїх обов`язків під час проведення виконавчих дій він має право на винагороду, яка виплачується за рахунок виконавчого збору. Порядок виплати, розмір винагороди та критерії оцінки роботи державного виконавця встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про державну виконавчу службу» заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби, зазначеного у частині першій статті 6 цього Закону, складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, а також інших надбавок згідно із законодавством. За забезпечення реального, своєчасного і законного виконання виконавчого документа державні виконавці одержують винагороду в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Таким чином, законодавство, яке регулює діяльність державного виконавця, визначає винагороду, як окремий вид нарахувань за сумлінне виконання державним виконавцем своїх обов`язків під час проведення виконавчих дій, яка виплачується за рахунок виконавчого збору.
Отже винагорода державного виконавця не є складовою заробітної плати, а визначена законодавцем як заохочення для державного виконавця, за умови забезпечення ним реального, своєчасного і законного виконання виконавчого документа.
Згідно зі статтею 57 Закону України «Про державну службу» державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.
Також, відповідно до статті 54 Закону України «Про державну службу» державним службовцям може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.
Обчислення середньої заробітної плати, в тому числі для оплати часу відпусток, компенсації за невикористані відпустки, грошової допомоги до щорічної відпустки та матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати, здійснюється відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (із змінами) (далі - Порядок). 
Згідно з пунктом 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки; виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.
Тобто, враховується лише винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років.
Пунктом 4 Порядку визначено перелік складових заробітної плати, що не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати.
Так, згідно з підпунктом «б» цього пункту не враховуються одноразові виплати. Винагорода за своєю суттю є одноразовою виплатою, яка здійснюється по кожному конкретному виконавчому документу окремо.
Тобто, винагорода державного виконавця за своєю правовою природою є специфічною виплатою, встановленою Законами України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», «Про виконавче провадження», і за своєю суттю носить одноразовий характер, а тому не може враховуватись при обчисленні середньої заробітної плати.
Вищевказане свідчить про те, що чинне законодавство на момент виникнення спірних правовідносин визначає винагороду державного виконавця, як окрему заохочувальну виплату та не відносить її до основної заробітної плати.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1213 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100» законодавець визначив, що винагороди державним виконавцям не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати.
Оскільки обчислення середньої заробітної плати ОСОБА_1 здійснювалось відповідно до вимог Порядку та чинного законодавства України, відсутні підстави для здійснення перерахунку середньої заробітної плати з урахуванням винагороди державного виконавця.
Враховуючи викладене, безпідставними є вимоги ОСОБА_1 визнати протиправною бездіяльність Мін`юсту щодо неврахування винагороди державного виконавця при обчисленні його середньої заробітної плати за період з 2015 по 2019 роки і, як наслідок, безпідставним є прохання стягнути з Мін`юсту кошти на загальну суму 268 266,52 грн.
Позивач стверджує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2015 № 126 «Про затвердження Порядку виплати та розмірів винагород державному виконавцю» та Інструкцією щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 за № 333, визначено порядок виплати та розміри винагород державному виконавцю.
Більше того, позивач зазначає, що вказане підтверджується листами Мін`юсту, які ним було долучено до позовної заяви.
Так, умови, порядок та підстави стягнення виконавчого збору регламентовані Законом України «Про виконавче провадження».
В свою чергу порядок розподілу стягнутого виконавчого збору врегульовано Бюджетним кодексом України.
Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення . органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
Відповідно до статті 10 Бюджетного кодексу (далі - Кодекс) видатки та кредитування бюджету класифікуються за: 1) бюджетними програмами (програмна класифікація видатків та кредитування бюджету); 2) ознакою головного розпорядника бюджетних коштів (відомча класифікація видатків та кредитування бюджету); 3) функціями, з виконанням яких пов`язані видатки та кредитування бюджету (функціональна класифікація видатків та кредитування бюджету).
Також видатки бюджету класифікуються за економічною характеристикою операцій, що здійснюються при їх проведенні (економічна класифікація видатків бюджету). За економічною класифікацією видатків бюджету видатки бюджету поділяються на поточні та капітальні.
Статтею 29 Кодексу визначено склад доходів Державного бюджету У країни, куди входить виконавчий збір у розмірі по 50% до загального та спеціального фондів.
Частиною 4 статті 30 Кодексу визначено, що кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами частини третьої статті 15, частини третьої статті 29 та частини третьої цієї статті цього Кодексу, серед іншого спрямовуються й на здійснення витрат, пов`язаних з організацією і проведенням виконавчих дій, виплату винагороди державним виконавцям (за рахунок джерел, визначених пунктом 131 частини третьої статті 29 цього Кодексу). Порядок виплати та розміри винагород державному виконавцю встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 14.01.2011 № 11 «Про бюджетну класифікацію» затверджено Класифікацію доходів бюджету, Функціональну класифікацію видатків та кредитування бюджету, Економічну класифікацію видатків бюджету, Відомчу класифікацію видатків та кредитування державного бюджету, Класифікацію кредитування бюджету, Класифікацію фінансування бюджету за типом кредитора, Класифікацію фінансування бюджету за типом боргового зобов?язання, Класифікацію боргу за типом кредитора, Класифікацію боргу за типом боргового зобов?язання.
Так, відповідно до Класифікацію доходів бюджету, виконавчий збір обліковується за кодом № 22070000.
Економічна класифікація видатків бюджету призначена розмежування видатків бюджетних установ та одержувачів бюджетних коштів за економічними характеристиками операцій, які здійснюються відповідно до функцій держави та місцевого самоврядування.
Так, державним виконавцям проводиться виплати винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» за КЕКВ 2111 «Заробітна плата».
Про вказане було повідомлено позивача листами Міністерства юстиції України від 26.01.2021 № 3474/2006-33-21/16.1.1 та від 19.01.2021 № 438/40085-33-20/20.1., тому доводи ОСОБА_1 вказані у позовній заяві спростовуються вищевказаними нормативними положеннями.
Крім того, Порядком виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643 (далі - Постанова № 643), визначено механізм виплати винагород державним виконавцям та їх розміри.
Відповідно до пункту 2 Постанови № 643 визнано такою, що втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2015 № 126 «Про затвердження Порядку виплати та розмірів винагород державному виконавцю».
Згідно з пунктом 17 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок), винагорода виплачується одночасно з виплатою заробітної плати.
Разом з тим, відповідно до пункту 18 Порядку, виплата винагороди здійснюється в межах і за рахунок відповідних надходжень до спеціального фонду державного бюджету на підставі кошторисів та планів асигнувань спеціального фонду на відповідний рік.
Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що винагорода державного виконавця виплачується зі спеціального фонду, не відноситься до заробітної плати та не може враховуватись при розрахунках середньої заробітної плати.
Таким чином, Міністерством юстиції України було правомірно та в межах норм чинного законодавства здійснено нарахування та виплачено суми щорічної основної відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення ОСОБА_2 , що додатково до наведеного вище свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.
Окремо суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 мотивував свої позовні вимоги, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України № 126 від 11.03.2015, яка втратила чинність.
Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. 
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
За наслідком здійснення аналізу оскаржувано бездіяльності на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд,
В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправної бездіяльності та стягнення коштів – відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.