Справа № 446/2057/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.06.2026року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської областів складі:
головуючого - судді Костюк У. І.
при секретарі судового засідання Луківської Л.Б.
за участі:
представника позивача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 
в с т а н о в и в:
представниця позивача ТзОВ «Юніт Капітал» - Марія Хлопкова, через систему «Електронний суд» подала 02.09.2025 до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТзОВ «Юніт Капітал» (код ЄДРПОУ: 43541163; місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, оф. 10) загальну суму заборгованості за кредитним договором № 351944465 від 28.05.2021 у розмірі 16 669,65 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,4 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000, 00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.05.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 351944465 в електронній формі відповідно до вимог Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію». На виконання умов договору первісний кредитор надав відповідачу кредитні кошти у сумі 29 999,00 грн, які були перераховані на банківську картку відповідача. Водночас відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, унаслідок чого утворилася заборгованість. Право вимоги за вказаним кредитним договором послідовно перейшло від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», надалі до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а згодом до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на підставі договорів факторингу та відповідних реєстрів прав вимоги, що підтверджується належними письмовими доказами. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором становить 16 669,65 грн, з яких: 14 090,43 грн – заборгованість за тілом кредиту та 2 579,22 грн – заборгованість за нарахованими процентами. Оскільки відповідач добровільно заборгованість не погасив, позивач як належний кредитор просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 669,65 грн, а також понесені судові витрати.
Ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду витребувано у ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 351944465 від 28.05.2021.
Ухвалою суду визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» для надання особистих пояснень щодо предмету позову.
15.01.2026 представник відповідача ОСОБА_3 – ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у ОСОБА_3 непогашеної заборгованості за кредитним договором № 351944465 від 28.05.2021. Так, до позовної заяви долучено розрахунки заборгованості, складені первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та наступним кредитором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Із зазначених документів вбачається, що всі нараховані за кредитним договором платежі були сплачені відповідачкою. Зокрема, у розрахунку первісного кредитора станом на дату відступлення права вимоги відображено відсутність простроченої заборгованості та міститься підсумковий показник про сплату усіх нарахованих сум. Аналогічні відомості містяться й у розрахунку ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», який не фіксує жодної заборгованості відповідачки за тілом кредиту чи процентами. Таким чином, подані самим позивачем документи свідчать про належне виконання відповідачкою своїх договірних зобов`язань. Слід звернути увагу, що позивач просить стягнути 14 090,43 грн заборгованості за тілом кредиту та 2 579,22 грн процентів, однак не надав жодного належного та зрозумілого розрахунку, який би дозволяв встановити механізм утворення саме такої суми боргу після відображення у попередніх розрахунках повного погашення кредитних зобов`язань. кредитор не набуває права вимагати повторного виконання вже виконаного зобов`язання. Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності непогашеної заборгованості відповідачки перед позивачем, а надані самим позивачем документи підтверджують протилежне — виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором. За таких обставин позовні вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, у зв`язку із необхідністю захисту своїх прав та законних інтересів відповідачка була змушена звернутися за професійною правничою допомогою адвоката та понесла витрати у розмірі 8 000 грн., що підтверджується належними доказами. 
19.01.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, щодо доводів відзиву про відсутність заборгованості, позивач зазначає, що такі твердження не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Так, кредитний договір № 351944465 від 28.05.2021 року був належним чином укладений між відповідачем та первісним кредитором в електронній формі, а кредитні кошти у сумі 29 999,00 грн були фактично перераховані відповідачу, що підтверджується платіжними документами. Право вимоги за вказаним кредитним договором послідовно перейшло від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», надалі до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а згодом до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на підставі договорів факторингу та відповідних реєстрів прав вимоги, наявних у матеріалах справи. Розрахунок заборгованості, поданий позивачем, містить усі необхідні відомості щодо руху коштів, здійснених відповідачем платежів та залишку непогашеної заборгованості. Сам по собі факт здійснення відповідачем окремих платежів не свідчить про повне виконання кредитних зобов`язань. Натомість подані позивачем документи підтверджують наявність непогашеної заборгованості станом на дату відступлення права вимоги та звернення до суду. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів повного погашення кредитної заборгованості, а тому доводи відзиву ґрунтуються виключно на власному тлумаченні наданих документів та не спростовують заявлених позовних вимог. З огляду на викладене, позивач вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підтверджуються належними доказами, а тому просить суд відхилити доводи відзиву та задовольнити позов у повному обсязі.
У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задоволити.
Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, від її імені діяла представник, яка проти задоволення позовних вимог заперечила, оскільки доказів зобов`язань її довірительки не надано.
Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.
28.05.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 351944465 в електронній формі шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV238WU. Відповідно до умов договору відповідачці надано кредит у розмірі 29 999,00 грн строком на 98 днів зі сплатою процентів за користування кредитними коштами.
Факт укладення кредитного договору підтверджується копією договору, паспортом споживчого кредиту, анкетою-заявою позичальника, а також відомостями про підписання договору одноразовим ідентифікатором. Відповідачем належних доказів на спростування факту укладення договору або отримання кредитних коштів суду не надано.
Крім того, матеріали справи містять платіжні документи, які підтверджують перерахування ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» грошових коштів у сумі 29 999,00 грн. на банківську картку, реквізити якої були зазначені відповідачкою при оформленні кредиту. Отже, первісний кредитор належним чином виконав свій обов`язок щодо надання кредитних коштів.
Судом встановлено, що право вимоги за вказаним кредитним договором неодноразово відступалося іншим особам.
Відтак, 28.05.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 351944465 в електронній формі шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV238WU.
Відповідно до умов кредитного договору відповідачці було надано кредитні кошти у розмірі 29 999,00 грн строком на 98 днів. Процентна ставка за користування кредитом визначалась умовами договору та становила 0,69 % на день за умови належного виконання графіка платежів, а у випадку порушення строків повернення кредиту сторони погодили застосування базової процентної ставки у розмірі 1,30 % на день.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладено відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», а його підписання здійснено після проходження відповідачкою процедури ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця. Умови договору, Правила надання кредитів та Паспорт споживчого кредиту були доступні відповідачці до моменту укладення договору, а тому суд приходить до висновку, що відповідачка була належним чином ознайомлена з істотними умовами кредитування та добровільно погодилась із ними.
Судом також встановлено, що після укладення договору первісний кредитор належним чином виконав взяті на себе зобов`язання та перерахував на банківську картку відповідачки кредитні кошти у сумі 29 999,00 грн, що підтверджується платіжними документами, наявними в матеріалах справи. Будь-яких доказів того, що кредитні кошти не були отримані відповідачкою, матеріали справи не містять.
З досліджених судом доказів вбачається, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. На виконання умов вказаного договору сторонами підписано Реєстр прав вимоги № 155 від 12.10.2021 року, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 351944465 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс».
Надалі 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01, а згідно з Реєстром прав вимоги № 1 від 23.02.2024 року право вимоги до відповідачки було відступлено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».
Також судом встановлено, що 04.06.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого до позивача перейшли усі права кредитора за кредитним договором № 351944465.
Дослідивши надані позивачем договори факторингу, реєстри прав вимоги та витяги з реєстрів боржників, суд приходить до висновку, що перехід права вимоги відбувся відповідно до вимог чинного законодавства, а тому ТОВ «Юніт Капітал» набуло статусу належного кредитора у спірних правовідносинах.
Згідно з Реєстром боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року за відповідачкою обліковується заборгованість у загальному розмірі 16 669,65 грн, яка складається з 14 090,43 грн. непогашеної заборгованості за тілом кредиту та 2 579,22 грн заборгованості за процентами за користування кредитними коштами.
Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит".
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В ході судового розгляду судом встановлений факт укладення кредитного договору, де однією із сторін був відповідач ОСОБА_3 , що підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема копією укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_3 ..
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Після укладення кредитних договорів у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, в кредиторів виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, натомість відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у визначеному розмірі, який був обумовлений між сторонами умовами договору.
Матеріали справи містять докази щодо підтвердження отримання ОСОБА_3 кредитних коштів у сумі 29999,00 грн. та користування такими протягом строку їх кредитування., що додатково підтверджено відповіддю, яка надійшла на виконання ухвали суду про витребування доказів.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18)).
У статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
За змістом частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою.
У пункті 5 частини першої статті 1 Закону зазначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
За змістом частини першої статті 6 Закону договір факторингу, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, 4) найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові, операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону про фінансові послуги.
Крім того, у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження №12-1гс21, пункт 48) Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
У частині першій статті 514 ЦК України закріплене правило, за яким обсяг прав, що передаються, визначається на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.
Формулювання цієї норми вказує на її диспозитивність, тобто не виключається можливість зміни обсягу прав. Таким чином, відступлення прав, обсяг яких буде визначено в майбутньому, вважається законодавчо прийнятним.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відтак, позивачем належними та допустимими доказами доведено факт переходу права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до ТОВ «Юніт Капітал». Матеріали справи містять договори відступлення права вимоги (факторингу), які підтверджують безперервність переходу прав кредитора та набуття Позивачем усіх прав і обов`язків щодо спірної заборгованості в тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент такого переходу.
Заперечуючи проти позову, відповідачка посилається на те, що розрахунки заборгованості, долучені до позовної заяви, свідчать про повне виконання нею зобов`язань за кредитним договором. Однак такі доводи суд відхиляє як необґрунтовані.
З аналізу наданих позивачем розрахунків вбачається, що вони містять інформацію про здійснені відповідачкою платежі та рух заборгованості протягом дії кредитного договору, однак не містять відомостей про повне погашення кредитної заборгованості та припинення зобов`язання.
Навпаки, факт неодноразового відступлення права вимоги щодо відповідачки, включення її до реєстрів боржників та зазначення конкретного залишку непогашеної заборгованості свідчить про існування невиконаного грошового зобов`язання на момент переходу права вимоги до кожного наступного кредитора.
Крім того, відповідачкою не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повного виконання кредитного договору. У матеріалах справи відсутні квитанції, платіжні доручення, банківські виписки або інші документи, які б підтверджували сплату всієї суми боргу, відображеної у реєстрі боржників.
Суд враховує, що відповідно до вимог статті 81 ЦПК України саме сторона, яка посилається на певні обставини, повинна довести їх існування. Водночас відповідачкою не доведено факт повного погашення кредитної заборгованості.
Таким чином, на підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 351944465 від 28.05.2021 року, внаслідок чого станом на дату переходу права вимоги до позивача утворилась заборгованість у розмірі 16 669,65 грн, з яких 14 090,43 грн становить основний борг, а 2 579,22 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, що додатково підтверджується детальним розрахунком заборгованості, витребуваним судом.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» є доведеними належними та допустимими доказами, відповідають фактичним обставинам справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в частині витрат на правничу допомогу суд виходив з наступних норм та мотивів.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктами 1, 4 ч.3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження заявленої вимоги, надає Договір про надання правничої допомоги 05/06/25-01 від 05.06.2025, Додаткову угоду № 25770709276 до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору надання правничої допомоги згідно Договору правничої допомоги.
Витрати на професійну правничу допомогу складаються з: - вивчення матеріалів справи: 2 год 1000,00 грн; - складання позовної заяви: 2 год 5000,00 грн; - підготовка адвокатського запиту: 1 год 500,00 грн; - підготовка клопотань : 1 год 500,00 грн., що разом становить 7000 грн..
Судом відзначається, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та вивчено матеріали справи, суд вважає, що розмір гонорару в 7 000, 00 грн. є не обґрунтованим та завищеним.
Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
в и р і ш и в:
позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості – задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за Договором №351944465 від 28.05.2021 у розмірі 16 669,65 грн. (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят дев`ять гривень шістдесят п`ять копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,4 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні двадцять копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень нуль копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», код ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження: м. Київ, вул.. Рогнідинська, буд 4 літера А, оф. 10;
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення виготовлений 24.06.2026

Суддя          У.І. Костюк