Справа № 369/20306/24
Провадження № 2/369/2443/26
РІШЕННЯ
Іменем України

19.05.2026 рокуКиєво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Худинець Д.С.
за участі
позивача ОСОБА_1 
представник позивача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання права -

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року позивач звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що вона є земельної ділянки власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Право власності на будинок зареєстровано за нею 04 грудня 2023 року. 
Вказала, що 05 березня 2022 року під час бойових дій, внаслідок обстрілу та потрапляння боєприпасів та їх уламків, її житловий будинок був суттєво пошкоджений, став непридатним для проживання, використання, що відображено в акті обстеження виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради від 20 квітня 2022 року. При обстеженні домоволодіння зафіксовані всі руйнування та зроблений висновок про непридатність для використання за цільовим призначенням, втрата економічної цінності, наявність пошкоджень несучих та огороджувальних стін ступінь та характер яких свідчить про небезпеку аварійного обвалення обєкту. 
Але рішенням комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією рф проти України від 21 листопада 2024 року їй відмовлено у наданні компенсації. Підставою для відмови стало те, що реєстрація права власності на житловий будинок як такого, що готовий до експлуатації здійснена 09 листопада 2023 року тобто після його знищення. 
Вважає дане рішення неправомірним, таким, що порушує її право на отримання компенсації та суперечить вимогам Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією рф проти України та Державний реєстр пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією рф проти України». Так, Закон містить чіткий перелік підстав для відмови і жодної такої підстави, яка наведена у рішення не дає права приймати таке рішення. Вказала, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, державна реєстрація такого права це лише офіційне визнання і підтвердження державою факту набуття речового права на майно. Загальними принципами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності. І саме держава зобов`язана запровадити відповідні механізми компенсації вартості майна. А тому вона має право на компенсацію.
Просила суд:
визнати за ОСОБА_1 право на надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією рф проти України, а саме за знищений об`єкт нерухомого майна – житловий будинок, загальною площею 109,70 кв.м, житловою 43,30 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 2842411432080.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2024 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

03 березня 2025 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з доводами позову, відповідач вказав, що розпорядженням сільського голови для фіксації фактів руйнування житлових будівель внаслідок воєнних дій створено комісію. Так, комісією складено акт обстеження майна, належного ОСОБА_1 , встановили характер нанесення шкоди об`єкту, причини пошкодження. 13 листопада 2024 року до комісії надійшла заява позивачки щодо отримання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 . Рішенням комісії від 21 листопада 2024 року відмовлено у наданні компенсації, у зв`язку з тим, що 09 листопада 2023 року позивачем подано декларацію про готовність об`єкту до експлуатації, а право власності зареєстровано 04 грудня 2023 року. Тобто об`єкт на час його знищення – 05 березня 2022 року не був прийнятий до експлуатації, право власності на нього як на нерухоме майно або об`єкт незавершеного будівництва не було зареєстроване і позивач була власником лише будівельних матеріалів, а не рухомого майна. У поданих позивачем технічних паспортах міститься різна інформація щодо дати побудови: 2021 рік та 2023 рік. Просили врахувати поданий відзив при розгляді справи та проводити судові засідання у відсутність представника Дмитрівської сільської ради. 

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.
13 червня 2025 року до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кір`яковаА.С.
02 грудня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Кір`якова А.С. про стягнення сум судових витрат, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 грн. 

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Кір`яков А.С.позовні вимоги підтримали. Просили позов задоволити.
У судове засідання представник Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У поданому відзиві просили слухати справу у відсутність представника.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша та третя статті 22 ЦК України).
За загальним правилом шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
За змістом зазначеної статті поряд із негативним обов`язком, на порушення Україною якого позивач не скаржився, держава має позитивні обов`язки гарантувати ефективне використання визначених Конвенцією прав кожному, хто перебуває під її юрисдикцією. Порушення кожного з цих обов`язків є самостійною підставою відповідальності держави.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0499 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222480801:01:008:5064 що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.07.2021 № 265181449, витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.07.2021 № НВ-3223183422021.
13 грудня 2021 року КП ТМР «АРХПРОЕКТ» складено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . З вищевказаного технічного паспорта вбачається наступне: на земельній ділянці знаходиться житловий будинок площею 133,3 м2, артезіанська свердловина, каналізаційний колодязь; визначено план, розміри та площі приміщень буднику; визначено характеристики будівнику
24 лютого 2022 року розпочалося повномасштабне вторгнення російської федерації в Україну внаслідок чого в Україні станом на час розгляду справи діє правовий режим воєнного стану що підтверджується Указами Президента України затвердженими Законами України. 
Село Бузова Дмитрівської сільської територіальної громади ( НОМЕР_1 ) в період з 04 березня 2022 року по 31 березня 2022 року було тимчасово окупованою Російською Федерацією, що визначено переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 11.03.2025 № 380/43786. 

Розпорядженням сільського голови Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області N? 27 від 05 квітня 2022 року з метою фіксування фактів руйнування житлових будівель/приміщень громадян, юридичних осіб, будівель державної та комунальної власності, внаслідок воєнних дій на території Дмитрівської сільської територіальної громади створено комісію.
Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Про місцеве самоврядування в Україні», Указів Президента України від 24.02.2022 N? 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» N? 68/2022, «Про утворення військових адміністрацій» від. 14.03.2022, N? 133/2022 та 18.04.2022 N? 259/2022 «Про продовження дії воєнного стану в Україні», з метою виконання наказів начальника Київської обласної військової адміністрації від 05.04.2022 N? 26 «Про Алгоритм дії з відновлення правопорядку та життєдіяльності на звільнених територіях», від 21.04.2022 N? 38 «Про оперативні штаби по відновленню життєдіяльності в територіальних громадах Київської області», розпорядження N? 42/вс від 22.04.2022 начальника Бучанської районної військової адміністрації «Про утворення оперативних штабів по відновленню життєдіяльності в територіальних громадах Бучанського району Київської області, що звільнені від окупації», Розпорядженням Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області від 25.04.2022 N? 29 утворено оперативний штаб по відновленню життєдіяльності в Дмитрівській територіальній громаді Бучанського району Київської області з зазначенням голови та членів штабу.
Актом обстеження об`єктів, що зазнали руйнувань та пошкоджень внаслідок бойових дій військ російської федерації на території Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області від 20 квітня 2022 року, затвердженим сільським головою Дідичем Тарасом Тарасовичем, з отриманням погодження у доступі до об`єкта, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , комісією встановлено характер нанесення шкоди об`єкту із зазначенням причини пошкодження. А саме встановлено: назва об`єкту – будинок по АДРЕСА_1 ; вид об`єкту – житловий; дата руйнування – 05.03.2022; причина пошкодження – арт-обстріл; поверховість – одно; орієнтована загальна площа – 132 м2; орієнтовна площа пошкоджень – 132 м2; ступінь руйнувань (%) – 100%; короткий опис характеру нанесеної шкоди – ушкодження дуже суттєве, будівлю задля безпеки треба розбирати повністю, 3 вікон вражені.
05 грудня 2022 року ОСОБА_1 отримала повідомлення № 2725 про прийняття і реєстрацію повідомлення про кримінальне правопорушення стосовно пошкодження майна за адресою: АДРЕСА_2 у період збройної агресії військовослужбовцями російської федерації (ЄРДР № 42022112200000259).
03 листопада 2023 року КП «АРХБУДРЕНЕСАНС» складено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
09 листопада 2023 року зареєстровано декларація декларацію № ІУ101231109229 про готовність до експлуатації об`єкта № ІУ101231109229 «НОВЕ БУДІВНИЦТВО ІНДИВІДУАЛЬНОГО (САДИБНОГО) ЖИТЛОВОГО БУДИНКУ ТА ГОСПОДАРСЬКИХ СПОРУД», що підтверджується витягом з реєстру будівельної діяльності Єдиного державного електронної системи у сфері будівництва. 
01 грудня 2023 року наказом Відділу містобудування та архітектури Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області № 129 присвоєно об`єкту будівництва «нове будівництво індивідуального (садибного) житлового будинку та господарських споруд» на земельній ділянці з кадастровим номером: 3222480801:01:008:5064 адресу АДРЕСА_2 .
04 грудня 2023 року ОСОБА_1 зареєструвала право власності на житловий будинок площею 109,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3222480801:01:008:5064 що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав від 06.12.2023 № 357213366.

Відповідно до п. 1 ст, 3 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об?єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» від 23.02.2023 для розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об?єкти нерухомого майна виконавчий орган сільської ради утворює Комісію з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об?єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, як консультативно-дорадчий орган та затверджує положення про роботу такої Комісії. Рішенням Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області від 22.08.2023 N? 316 утворено Комісію.
13 листопада 2024 року до комісії надійшла заява від ОСОБА_1 щодо отримання компенсації за знищений об?єкт нерухомого майна, який розташовано за адресою: АДРЕСА_2 .
На виконання пп. 4) п. 7 Примірного положення «Про комісію з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.05.2023 N?516 - Комісія забезпечила проведення обстеження знищеного об`єкта нерухомого майна з метою встановлення факту проведення ремонтних робіт за рахунок інших джерел фінансування, про що склала відповідний акт комісійного обстеження від 19.11.2024 N?201.
Рішення Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України на території Дмитрівської сільської територіальної громади N? 201 від 21 листопада 2024 року відмовлено у наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна ОСОБА_1 . Підставою вказується те, що в 2023 році ОСОБА_1 подала декларацію про готовність об`єкта до експлуатації IУ101231109229 від 09.11.2023 року, що означає станом на 09.11.2023р. об`єкт будівництва є готовим до експлуатації, а не знищеним.

У постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 242/4413/16-ц (провадження № 61-6070св23) зазначено, що «постанова № 767 передбачила у відповідних порядках виплату, зокрема, грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією російської федерації, і така компенсація не має правової природи відшкодування майнової чи моральної шкоди, завданої саме Україною».
Відповідно до частини дев`ятої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на російську федерацію як на державу, що здійснює окупацію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 757/64569/16-ц (провадження № 14-19цс23)).
Отже, держава Україна взяла на себе позитивний обов`язок визначити правила, спрямовані на відновлення прав потерпілих унаслідок, зокрема, пошкодження чи знищення майна через збройну агресію російської федерації. При цьому держава встановила певний порядок розгляду та вирішення заяв про надання компенсації.
З поданих доказів, які містяться в матеріалах справи, пояснень позивача вбачається, що ОСОБА_1 на виконання вимог закону звернулась до уповноваженого органу щодо отримання компенсації; її заява розглянута та прийнято рішення про відмову. Дане рішення позивач не оскаржила у встановленому законом порядку, а натомість подала позов про визнання за нею права на отримання компенсації. При цьому як з пояснень, наданих в судовому засіданні, так і з позовної заяви вбачається, що по суті ОСОБА_1 не погоджується з прийнятим рішенням відповідача, і безпосередньо у тексті позову вказала: «Вважаю вказане Рішення неправомірним, чим порушено моє право на отримання компенсації з огляду на наступне». 
Тобто державою визначено орган, який уповноважений вирішувати питання про надання компенсації, а суд наділений повноваженнями щодо перевірки законності, обґрунтованості прийнятого рішення суб`єктом владних повноважень та не може замінювати собою ці установи. 
На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів того, що він використав визначений державою порядок отримання гарантованої нею компенсації, а заявлені вимоги не містять в собі конкретних вимог щодо їх виконання, тому підстави для задоволення позову відсутні.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Керуючись ст.ст. 202-215, 328, 391, 655 ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, 

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання права відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 19 травня 2026 року.

Суддя