ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/56/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ

1.1.У поданому до суду позові ОСОБА_1 (далі – позивач) просить:
- визнати дії військової частини щодо ненадання довідки та невиплати ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно протиправними;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 №178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 за цінами предметів речового майна визначеними станом на 01.01.2024 року на підставі довідки про вартість неотриманого речового майна, що належить ОСОБА_1 до видачі за весь період служби.
1.2. Ухвалою суду від 09.01.2025 року даний позов залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. 
1.3. Ухвалою суду від 17.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача
2.1. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 (код НОМЕР_2 ) Міністерства оборони України та з 23.07.2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
2.2. Протягом проходження військової служби ОСОБА_1 не було забезпечено речовим майном відповідно до норм належності, однак при звільненні йому не була виплачена грошова компенсація за неотримане під час проходження військової служби речове майно.
2.3. 08.10.2024 року позивач звернувся із заявою на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 з проханням: надати довідку про вартість неотриманого речового майна, що належить йому до видачі за весь період служби; виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно».
2.4. Однак, станом на час подання позову, відповіді з військової частини не надходило, довідки про вартість неотриманого речового майна, що належить до видачі за весь період служби позивачу не видали, виплата грошової компенсації вартості за неотримане речове майно не здійснювалась.
2.5. Відтак, відповідач не здійснив відповідних розрахунків і не надав відповіді на заяву, чим допустив протиправну бездіяльність і порушив право позивача на отримання вказаної компенсації.

Позиція відповідача

2.6. До суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне.
2.7. Згідно наказу №337-РС Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 19.07.2024 та наказу №210 командира військової частини НОМЕР_1 від 23.07 2024, командира 5 зенітно-кулеметного відділення 3 зенітно-кулеметного взводу 3 зенітно-кулеметної роти сержанта ОСОБА_1 звільнено в запас з ЗСУ за станом здоров`я і виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частин НОМЕР_1 .
2.8. В період проходження служби у в/ НОМЕР_4 , позивач не звертався з рапортом щодо грошової компенсації за неотримане (недоотримане) речове майно. Відповідно до п.3 постанови КМУ №178 від 16.03.2016 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації за неотримане речове майно», компенсація виплачується військовослужбовцям за їх рапортом/заявою по місцю їх служби, що позивачем не було зроблено.
2.9. Виплата грошової компенсації за неотримане речове майно здійснюється на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.
2.10. Рапорт у речову службу логістики за період проходження служби позивач також не надавав.
2.11. Оскільки, відповідно до речового атестату №13, позивач отримав все належне йому до видачі речове майно, представник відповідача вважає, що позивач не довів правомірність своїх позовних вимог, у зв`язку із чим у їх задоволенні слід відмовити.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 

3.1. З матеріалів справи та згідно аргументів сторін судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 (код НОМЕР_2 ) Міністерства оборони України та з 23.07.2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
3.2. 08.10.2024 року позивач звернувся із заявою на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 з проханням: надати довідку про вартість неотриманого речового майна, що належить йому до видачі за весь період служби; виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно».
3.3. Однак, станом на час подання позову, відповіді на заяву з Військової частини НОМЕР_1 не надходило та виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно відповідачем не здійснено. 

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначаються Законом України від 12.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ).
4.2. Статтею 1 вказаного Закону визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
4.3. Так, згідно частини 1 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
4.4. У відповідності до частини 1 статті 9-1 Закону №2011-ХІІ, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, головою Служби зовнішньої розвідки України, головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
4.5. Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно затверджений постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016 року (далі - Порядок № 178).
4.6. Пункт 2 Порядку №178 вказує, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
4.7. Згідно пункту 3 Порядку №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, й звільнення з військової служби.
4.8. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (пункт 4 Порядку №178).
4.9. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (пункт 5 Порядку №178).
4.10. Таким чином, статтею 9-1 Закону №2011-XII та пунктом 3 Порядку № 178 чітко передбачено право військовослужбовця на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у разі його звільнення з військової служби.
4.11. Верховний Суд у постановах від 03.10.2018 року у справі №803/756/17, від 30.04.2020 року у справі №813/4138/17 сформував висновок щодо застосування норм права, який в силу положень частини 5 статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, Верховним Судом визначено, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).
4.12. Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
4.13. На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.
4.14. Враховуючи вищевказане, за позивачем навіть після звільнення з військової служби у запас зберігається право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у тому випадку, якщо така не була виплачена їй при звільненні.
4.15. Судом у цій справі встановлено, що позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату грошової компенсації за недоотримане речове майно.
4.16. Водночас, згідно доводів відзиву представник відповідача вказує, що в період проходження служби у в/ НОМЕР_4 , позивач не звертався з рапортом щодо грошової компенсації за неотримане (недоотримане) речове майно. 
4.17. Окрім цього, вказує, що згідно доповідної записки начальника фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 від 22.01.2025 року на момент звернення із заявою про отримання компенсації за речове майно позивач не перебував в статусі військовослужбовця, а тому підстав на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно немає.
4.18. Суд критично оцінює вказані доводи відповідача, оскільки як було зазначено вище право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).
4.19. При вирішенні даного спору суд також враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі №815/5826/16, у якій зазначено, що з боку військової частини порушено право позивача на отримання компенсації за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня року, в якому проведено виплату.
На необхідність врахування вартості майна станом на 1 січня року, в якому проведено виплату компенсації за речове майно, тобто застосування саме положень пункту 5 Порядку №178, вказав Верховний Суд у постановах від 25.02.2021 у справі №380/2458/20, від 17.03.2020 у справі №815/5826/16.
4.20. Відтак, належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 №178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 за цінами предметів речового майна визначеними станом на 01 січня 2024 року, з урахуванням раніше проведених виплат.
4.21. Суд звертає увагу, що наразі не є спірним питання вірного обчислення компенсації вартості за неотримане позивачем речове майно, оскільки предметом даного позову є дії відповідача щодо фактичного не ненарахування такої компенсації.
4.22. При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною 2 статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.
5.2. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідачем не виплачено позивачу жодних сум компенсації за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів проведення з ним розрахунків в разі неотримання відповідного речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
5.4. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
5.5. Відповідачем не доведено правомірність своїх дій, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.
5.6. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню з підстав викладених у його мотивувальній частині.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Статтею 139 КАС України вирішено питання розподілу судових витрат. Зокрема, відповідно до її частини 1 при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
6.2. У цій справі позивач не сплачувала судовий збір, оскільки звільнена від нього відповідно до Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року, №3674-VI. Доказів понесення інших судових витрат суду надано не було. Таким чином, суд не присуджує та не стягує у цій справі судові витрати. 
Керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 

В И Р І Ш И В:
1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання довідки та невиплати ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно протиправними.
3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 №178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 за цінами предметів речового майна визначеними станом на 01.01.2024 року на підставі довідки про вартість неотриманого речового майна, що належить ОСОБА_1 до видачі за весь період служби, з урахуванням раніше проведених виплат. 

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання). 

Повне найменування учасників процесу:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя О.В. Анісімов