Справа № 750/5674/26 
Провадження № 3/750/1855/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року       м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Сапон А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , – за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
в с т а н о в и в :

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 665394 від 14.05.2026 зазначено, що 14.05.2026 о 05:06 в м. Чернігів, просп. Миру, 44 водій ОСОБА_1 керував ТЗ «Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведенка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 665395 від 14.05.2026 зазначено, що 14.05.2026 о 05:06 в м. Чернігів, просп. Миру, 44 водій ОСОБА_1 керував ТЗ «Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в лікарні у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.05.2026 матеріали за вказаними протоколами об`єднано в одне провадження. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Кушнеренко Є.Ю. заперечували проти викладених в протоколі обставин та просили закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він є військовослужбовцем, працює водієм у військовій частині НОМЕР_1 . В той день, зранку він виконував свої безпосередні обов`язки, виконував розвозку продуктів харчування військовим на об`єктах, що підтверджується відповідним дорожним листом військової частини. Не звернувши увагу на дорожні знаки та розмітку, буду не місцевим, він дійсно допустив порушення ПДР, оскільки поїхав з правого ряду прямо, при тому, що з нього можна повертати тільки направо. Працівників поліції, які їхали позаду, він помітив заздалегідь і саме тому перестроївся у правий ряд щоб їх пропустити. Коли його зупинили, ОСОБА_1 спілкувався спокійно, ввічливо, пред`явив документи, військовий квиток та повідомив, що він зараз безпосередньо виконує службове завдання. Працівники поліції спитали чи вживав він щось, на що він повідомив, що не вживав, але працівники поліції не погодились і повідомили, що необхідно пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд, відповів, що необхідно повідомити керівництву військової частини та викликати ВСП, і тільки тоді у їх присутності він буде проходити огляд. Поліцейські відмовили ОСОБА_1 та склали на нього два протоколи про алкогольне та наркотичне сп`яніння. ОСОБА_1 повідомив, що він взагалі не вживає алкоголь та наркотичні речовини, відповідально ставиться до виконання службових обов`язків, одразу після інциденту з поліцейськими поїхав до лікаря-нарколога, здав всі медичні аналізи, які показали, що він тверезий. При цьому коли він приїхав до лікарні, при первісному огляді лікар жодних ознак сп`яніння не виявив. 
Захисник Кушнеренко Є.Ю. підтримав доводи ОСОБА_1 та свої письмові пояснення, наголосивши на тому, що працівники поліції після встановлення того факту, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та виконує обов`язки військової служби, за наявності ознак вчинення останнім адміністративного правопорушення мали викликати на місце зупинки ВСП або командира військової частин для проведення огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, працівниками поліції не було вчинено жодних дій для виявлення ознак сп`яніння, огляд не проводився, ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду, при цьому просив працівників поліції провести вказаний огляд з дотриманням вимог закону. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 9 КУПАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з роз`ясненнями п.24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У п.п. 3, 4 розділу І Інструкції зазначено, що на ознаки алкогольного сп`яніння водія вказують: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. У той час як ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння, за виключенням запаху алкоголю з порожнини рота, звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно з вимогами, передбаченими п.6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Як убачається з переглянутого відеозапису, працівниками поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з працівниками поліції останній пред`явив поліцейському всі документи ,військовий квиток, повідомив, що є військовослужбовцем і наразі виконує свої службові обов`язки, погодився пройти огляд на стан сп`яніння, однак просив викликати працівників Військової служби правопорядку або керівництво військової частини, як це передбачено законом. Працівником поліції було відмовлено та висунуто припущення про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного, а в подальшому і наркотичного сп`яніння.
Захисником Кушнеренком Є.Ю. суду надано копію військового квитка ОСОБА_1 , згідно якого він проходить військову службу в ВЧ НОМЕР_1 на посаді водія-електрика з 26.03.2022, посвідчення учасника бойових дій, дорожний лист ВЧ НОМЕР_1 , довідку з місця служби та інші документи, які в своїй сукупності підтверджують виконання ОСОБА_1 своїх безпосередніх службових обов`язків під час складання протоколів працівниками патрульної поліції. 
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 , на момент його зупинки працівниками патрульної поліції, вважався таким, що виконує обов`язки військової служби, він був спеціальним суб`єктом відповідно до КУпАП.
За приписами ч. 2 ст. 266-1 КУпАП, огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Згідно вимог ч. 9 ст. 266-1 КУпАП, огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Отже, працівники поліції після встановлення того факту, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та виконує обов`язки військової служби, за наявності ознак вчинення останнім адміністративного правопорушення мали викликати на місце зупинки представників Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командира (начальника) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу) та не мали повноважень на проведення огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння.
Крім того, на відеозаписі, доданому до матеріалів справи, жодної з описаних поліцейськими ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння, у водія ОСОБА_1 не спостерігається, а поведінка поліцейських свідчить на користь аргументів сторони про порушення працівниками поліції процедури складання протоколів відносно ОСОБА_1 , який вживання алкоголю та наркотичних речовин заперечував і в ході спілкування з поліцейськими неодноразово наголошував на необхідності проведення огляду на стан сп`яніння у присутності ВСП або командира ВЧ, однак йому було відмовлено.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Якщо така вимога була пред`явлена за відсутності ознак будь - якого спяніння, відмова від її виконання правових наслідків не породжує.
Аналіз відеозапису, на якому видно обличчя водія, як він пересувається, розмовляє з поліцейськими, надає підстави судити про відсутність у нього зовнішніх ознак сп`яніння, а відповідно і неправомірність вимоги поліцейського про проходження огляду. 
Згідно з усталеною судовою практикою, описані в п.п. 3, 4 розділу І Інструкції, ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними, як у даному конкретному випадку.
ОСОБА_1 заперечував, що перебував у стані будь-якого сп`яніння, вказував на порушення його прав під час складання протоколу, та, як вбачається з матеріалів справи, в подальшому одразу звернувся до медичного закладу для проходження дослідження на стан сп`яніння, за результатами якого виявився тверезим. 
Аналізуючи правові норми, суд враховує приписи ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади, до яких відноситься і поліція, зобов`язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Положення статті 62 Конституції України визначають, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» та «Коробов проти України»). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів, які могли б у сукупності підтверджувати факт порушення ним вимог п. 2.5 ПДР суду не надано, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення - суд оцінює відхиляє з наведених вище обставин.
За даних обставин, суд дійшов висновку про недоведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На постанову протягом 10 днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя А.В. Сапон

З оригіналом згідно :
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Секретар с/з Наталія ПОТАПЕНКО