30.04.2026 
Справа №489/308/26
Провадження №2/489/1020/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 м. Миколаїв
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів
встановив.
Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів, що утворилася станом на 01.10.2025 у розмірі 95432,25 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.02.2019 з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 21.09.2018 і до досягнення старшою дитиною повноліття. 28 травня 2019 видано виконавчий лист по справі № 2/489/213/19. На виконанні в Інгульському ВДВС м. Миколаєва ПМУМЮ (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 59339769 з примусового виконання вищевказаного рішення суду. Рішеннями суддів першої та апеляційної інстанціях стягнуто з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів. Станом на теперішній час, відповідач заборгованості по сплаті аліментів не сплатив. Згідно розрахунку заборгованості від 03.10.2025 вбачається заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 03.10.2025 становить 95432,25 грн. Кожного місяця відповідач сплачує аліменти не повністю, різними сумами, які дорівнюють приблизно 6000 грн. Почав сплачувати лише з лютого 2024, але заборгованість, яка утворилася за 2022-2023, він не сплатив. Сплачені аліменти відповідачем у сумі 153925 грн. мають зараховуватися в погашення заборгованості, яка почала виникати ще з квітня 2022. З початку війни відповідач виїхав за межі України та наразі проживає у Королівстві Бельгія, там він має можливість працювати та утримувати своїх дітей. Загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 96582,52 грн. Оскільки сума пені не повинна перевищувати 100% суми заборгованості, то з відповідача на її користь підлягає стягненню 95432,25 грн. 
Ухвалою суду від 22.01.2026, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2011 року, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2018 року.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після розірвання шлюбу діти проживають з матір`ю.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.02.2019, зокрема, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 вересня 2018 року до досягнення старшою дитиною повноліття.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 10.05.2019, визначено, що аліменти на утримання дітей ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , починаючи з 21 вересня 2018 року до досягнення дітьми повноліття. В решті рішення суду залишити без змін.
Постановою Верхового Суду від 05.03.2020, постанову Миколаївського апеляційного суду від 10 травня 2019 року скасовано, залишено в силі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2019 року.
28 травня 2019 Ленінським районним судом м. Миколаєва по вказаній справі видано виконавчі листи.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 59339769 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 вересня 2018 року до досягнення старшою дитиною повноліття.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_2 по аліментам, складеним старшим державним виконавцем Інгульського ВДВС м.Миколаєва, станом на 03 жовтня 2025 року відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів у сумі 106069,25 грн. (станом на 01.09.2025 у розмірі 95432,25 грн.).
Норми права та мотиви їх застосування.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, судам необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.
Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дітей, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.
При цьому частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно з прецендентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд.
Відповідно до статті 129-1Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. У пункті 9 частини другої статті 129Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України.
Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, а також, що наведені ним обставини, які є причиною невиконання покладеного на нього рішенням суду обов`язку по сплаті аліментів на користь позивачки, не можна віднести до тих, що звільняють його від такого обов`язку, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з нього неустойки (пені) у зв`язку із порушенням обов`язку зі сплати аліментів.
Обставини щодо наявності заборгованості зі сплати аліментів та її розміру не оспорювались платником та підтверджені розрахунком державного виконавця.
При цьому, відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 03.04.2019р., справа №333/6020/16-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
Зазначені висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), у зв`язку із чим відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.
Крім того, при обрахуванні розміру пені за заборгованістю зі сплати аліментів слід приймати до уваги викладену Верховним Судом у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) правову позицію щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди, а також щодо формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», що міститься у частині першій статті 196 СК України.
Так, Верховний Суд зазначив, що «при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць.
Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується».
Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Рішенням Ленінського районного суду від 20.12.2023, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 ,пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 24928,80 грн.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.02.2024, рішення Ленінскього районного суду м. Миколаєва від 20.12.2023 змінено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів станом на 01 червня 2023 у сумі 35535,47 грн.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.07.2024, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів, що утворилася станом на 01.05.2024 в розмірі 33789,00 грн. 
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 – відмовлено.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 01.10.2024, рішення Ленінскього районного суду м. Миколаєва від 31.07.2024 змінено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 90202,25 грн.
З мотивувальної частини рішення апеляційного суду вбачається, що пеня нарахована судом та стягувалася з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розраховувалася за період з жовтня 2022 по квітень 2024. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.03.2025 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів станом на 01.11.2024 у сумі 84774,84 грн.
Рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 30.09.2025, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів станом на 01.05.2025 у розмірі 106069,00 грн. 
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за виконавчим листом №2/489/213/19 у виконавчому провадженні становить на 01.02.2025 у розмірі 101058,75 грн. та надано розрахунок по аліментам за період з лютого 2025 по вересень 2025 у розмірі 95432,25 грн. 
Відповідачем погашена заборгованість з квітня по березень 2024 включно у сумі 115350,30 грн. і частково за квітень 2024 у сумі 3875 грн.
В травні 2025 відповідачем сплачено 7000,00 грн.; в червні – 6200,00 грн.; в липні 2025 – 7500,00 грн.; серпні 2025 – 7000,00 грн.; у вересні 2025 – 7000,00 грн.
Сплачені відповідачем аліменти мають зараховуватися в погашення заборгованості, яка почала виникати ще з квітня 2022. 
Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21, «при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць».
За такого сплачені відповідачем аліменти в сумі 153925 грн.30 коп. слід зараховувати в погашення заборгованості, яка почала виникати ще з квітня 2022 року. 
Враховуючи усе вищевикладене, проаналізувавши наявні у справі докази, заявлені позовні вимоги, суд вважає, що розрахунок пені слід провести наступним чином.
за листопад 2024 – 14201,68 грн. (4252 грн. заборгованості х 334 днів прострочення х 1%);
за грудень 2024 – 15233,44 грн. (5011 грн. заборгованості х 304 днів прострочення х 1%);
за січень 2025 – 13680,03 грн. (5011 грн. заборгованості х 273 днів прострочення х1%);
за лютий 2025 – 12126,62 грн. (5011 грн. заборгованості х 242 днів прострочення х 1%);
за березень 2025 – 10723,54 грн. (5011 грн. заборгованості х214 день прострочення х1%);
за квітень 2025 – 9170,13 грн. (5011 грн. заборгованості х183 день прострочення х1%);
за травень 2025 – 7666,83 грн. (5011 грн. заборгованості х153 день прострочення х1%);
за червень 2025 – 6113,42 грн. (5011 грн. заборгованості х122 день прострочення х1%);
за липень 2025 – 4560,0 грн. (5011 грн. заборгованості х91 день прострочення х1%);
за серпень 2025 – 3006,60 грн. (5011 грн. заборгованості х60 день прострочення х1%);
за вересень 2025 – 1503,30 грн. (5011 грн. заборгованості х30 день прострочення х1%);
Всього у загальному розмірі 97985,59 грн., але з урахуванням вимог частини 1 статті 196 СК України щодо обмеження розміру неустойки 100 відсотками заборгованості з відповідача на користь позивачки, виходячи із змісту заявлених вимог, слід стягнути 95432 грн. 25 коп. пені за прострочення сплати аліментів.
Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
вирішив:
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів станом на 01 жовтня 2025 у сумі 95432 грн. 25 коп. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. 
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 . 
Повний текст судового рішення складено «30» квітня 2026.

Суддя Н.О. Рум`янцева