ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року
м. Київ
справа № 521/3296/25
провадження № 51-405км26
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого ОСОБА_1 , 
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 03 квітня 2025 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року щодо 
ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
кримінальне провадження за ч. 3 ст. 212 КК щодо якого закрито у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 212 КК і 

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 03 квітня 2025 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 та на підставі ч. 4 ст. 212 КК звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з відшкодуванням шкоди, завданої державі несвоєчасною сплатою податків, а також закрито кримінальне провадження № 42022160000000224 від 04 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року вказану ухвалу місцевого суду залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
ОСОБА_7 обвинувачувався у несплаті податку на додану вартість у розмірі 7 398 328 грн.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, та заперечень на неї
У касаційній скарзі прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Зазначає, що  ОСОБА_7 до повідомлення про підозру сплачено податок на додану вартість у розмірі 7 398 328 грн, але не відшкодовано шкоду, завдану державі його несвоєчасною сплатою (фінансові санкції, пеню). Суди попередніх інстанцій не взяли до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження відшкодування державі вказаної шкоди. Вважає, що апеляційний суд всупереч положенням ст. 419 КПК не надав відповідей на всі доводи апеляційної скарги та лише погодився із мотивуванням рішення, викладеним судом першої інстанції. Стверджує, що місцевий та апеляційний суди безпідставно посилалися у своїх рішеннях на відсутність в обвинуваченні фінансових санкцій та пені.
Захисник надіслала до Суду заперечення на касаційну скаргу прокурора, в яких просила залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без зміни.

Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні:
- прокурор підтримала вимоги касаційної скарги та просила її задовольнити;
- захисник заперечила касаційну скаргу та просила відмовити у її задоволенні.
У поданому до Суду клопотанні прокурор ОСОБА_8 просив здійснювати касаційний розгляд за його відсутності.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не прибули, причин своєї неявки Суду не повідомили.
Мотиви Суду
Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевірила матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи і дійшла висновку про таке.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ч. 4 ст. 212 КК особа, яка вчинила діяння, передбачені частинами першою, другою цієї статті, або діяння, передбачені частиною третьою (якщо вони призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів в особливо великих розмірах) цієї статті, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо до притягнення її до кримінальної відповідальності сплачено податки, збори (обов`язкові платежі), а також відшкодовано шкоду, завдану державі їх несвоєчасною сплатою (фінансові санкції, пеня).
Суд зазначає, що положення ч. 4 ст. 212 КК підлягають застосуванню у разі сплати як податку, так і відповідних штрафних санкцій, нарахованих компетентним контролюючим органом. До того ж в обвинувальному акті особі інкримінується несплата конкретного податку або збору, а інші нарахування, які пов`язані із його несвоєчасною сплатою, перебувають поза межами обвинувачення.
Однак колегія суддів звертає увагу на те, що якщо сторона обвинувачення покликається на несплату обвинуваченим певних штрафних санкцій чи пені, то саме вона повинна надати суду відповідні документи, які підтверджують факт нарахування штрафу чи пені. Ні суд, ні особа, якій інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК, не повинні самостійно розшукувати інформацію про несплачені штраф чи пеню. 
З матеріалів цього кримінального провадження вбачається, що  ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він як директор КП «ЖКС «ЧЕРЬОМУШКИ» в ході здійснення фінансово-господарської діяльності у звітний (податковий) період з січня 2018 року по вересень 2019 року не відобразив податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 44 389 968 грн, в тому числі податок на додану вартість у розмірі 7 398 328 грн.
Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_6 подала клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 212 КК та закриття кримінального провадження. До вказаного клопотання сторона захисту приєднала копію листа ГУ ДПС в Одеській області від 13 лютого 2025 року № 5451/6/15-32-13-05-06, з якого вбачається, що відповідно до відомостей з інформаційно-комунікаційної системи ДПС на погашення податкового боргу щодо податку на додану вартість по КП «ЖКС «ЧЕРЬОМУШКИ» станом на 11 лютого 2025 року надійшли грошові кошти у розмірі 8 684 841,87 грн.
В ході вирішення вказаного клопотання місцевий суд врахував, що  ОСОБА_7 до повідомлення про підозру було сплачено податок на додану вартість у розмірі 7 398 328 грн, а також відсутність документів щодо наявності штрафних санкцій чи пені та дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 212 КК.
Під час надання оцінки аргументам прокурора щодо незгоди з ухвалою місцевого суду апеляційний суд окремо наголосив, що доказів на підтвердження існування інших сум податкових зобов`язань або фінансових санкцій під час апеляційного розгляду прокурором не було надано.
Натомість як видно з відповіді ГУ ДПС в Одеській області від 18 квітня 2025 року у цій справі за результатами судово-економічної експертизи не проводилося нарахування пені чи штрафних санкцій. Фактично податкова служба зазначила, що визначення таких фінансових санкцій можливе лише шляхом реалізації процедур податкового контролю, чого зроблено не було.
Суд апеляційної інстанції з врахуванням наявних у матеріалах провадження доказів правильно вказав, що станом на дату звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також на час апеляційного розгляду, суду не було надано жодної інформації про суми штрафу чи пені, які підлягали б сплаті, та нараховувались.
Колегія суддів ще раз наголошує, що будь-яких доказів нарахування штрафу чи його несплати ОСОБА_7 прокурор ОСОБА_9 апеляційному суду не надав.
За твердженнями сторони обвинувачення штраф мав би бути нарахованим у майбутньому, а в цьому кримінальному провадженні це питання ставилося перед експертом, на що сторона обвинувачення відповіді не отримала.
Суд наголошує, що питання нарахування фінансових санкцій чи пені належить до компетенції відповідного контролюючого органу, якого судовий експерт підміняти не може, а тому аргументи прокурора в цій частині на увагу не заслуговують.
Окрім цього, Суд звертає увагу на неналежну процесуальну поведінку сторони обвинувачення у цьому кримінальному провадженні.
В ході судових розглядів прокурор ОСОБА_9 , який був процесуальним керівником у цьому провадженні, послідовно стверджував, що прокуратурою було вжито вичерпних заходів щодо встановлення та нарахування штрафних санкцій.
Натомість лише до суду касаційної інстанції прокурором було надіслано доповнення до касаційної скарги з долученням до них низки нових доказів, які у судах попередніх інстанцій прокурор не представив. Суд касаційної інстанції позбавлений права надавати оцінку новим доказам, які не були предметом оцінки судів попередніх інстанцій, оскільки прокурор ОСОБА_9 направив їх до суду лише на стадії касаційного розгляду.
Зокрема, одним із таких доказів є копія податкового повідомлення-рішення від 05 лютого 2020 року №0004740501, прийнятого на підставі акта документальної планової виїзної перевірки від 08 січня 2020 року № 10/15-32-05-01/35303278, в якому йдеться про нарахування КП «ЖКС «Черьомушки» штрафу у розмірі 4 148 054 грн 00 коп.
З наведеного вбачається, що сторона обвинувачення не надала судам першої та апеляційної інстанції інформації про складення акта документальної планової виїзної перевірки від 08 січня 2020 року № 10/15-32-05-01/35303278, які підтверджували факт нарахування штрафних санкцій. Про існування цих доказів з невідомих суду причин прокурор не вказував, а заявив про це безпосередньо перед розглядом в суді касаційної інстанції. Навіть тоді, коли суд касаційної інстанції вирішував питання про відкриття провадження і залишав первинно подану касаційну скаргу прокурора без руху й наголошував прокурору, що потрібно відповідні підтвердження про нарахування штрафу чи пені, прокурор надіслав виправлену касаційну скаргу, в якій не надав цю інформацію.
Для того, щоб суд в ході вирішення питання про застосування положень ч. 4 ст. 212 КК вирішив чи дійсно особою, щодо якої існує кримінальне провадження за ст. 212 КК, відшкодовано шкоду, завдану державі несвоєчасною сплатою, тобто сплачено фінансові санкції та/або пеню, сторона обвинувачення має своєчасно надати суду відповідні документи, якщо вона покликається на несплату таких платежів. Формальне оскарження судового рішення в апеляційному порядку без документального підтвердження фактів, на які посилається прокурор, є фікцією. Оскарження з тих же міркувань рішення суду апеляційної інстанції і долучення доказів існування штрафу чи пені в касаційній інстанції з врахуванням того, що касація є судом права, а всі докази сторони провадження повинні надавати на попередніх етапах розгляду викликає питання до процесуальної поведінки прокурора у цьому провадженні.
З врахуванням викладеного і того обсягу доказів, які були надані сторонами у цьому провадженні судам, підстав вважати судові рішення незаконними немає.
Таким чином, за результатами касаційного розгляду колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому оскаржувані судові рішення потрібно залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись статтями 433, 436, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
Ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 03 квітня 2025 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3