Справа № 749/1916/25
Номер провадження 2-а/749/9/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року місто Сновськ

Сновський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді:    Кравчук М. В.
за участю секретаря:   Павленко В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сновськ справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухупотних військ Збройних Сил України про скасування постанови, - 

В С Т А Н О В И В:

29.12.2025 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухупотних військ Збройних Сил України про скасування постанови № 777 від 25.12.2025 р. про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Позовна заява мотивована тим, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню через відсутність складу адміністративного правопорушення та порушення процедури притягнення до відповідальності. Позивач наголошує, що обов`язок самостійно звернутися до ТЦК та СП для проходження медичного огляду був встановлений законом до 05.06.2025 р., а отже, саме ця дата є моментом вчинення та виявлення правопорушення. Оскільки правопорушення не є триваючим, накладення стягнення 25.12.2025 р. відбулося за межами передбаченого статтею 38 КУпАП тримісячного строку з дня виявлення. 
Крім того, ОСОБА_1 протягом 2025 року неодноразово відвідував територіальний центр для уточнення даних та оформлення відстрочки, а повістка на ВЛК була вручена йому лише 21.10.2025 р., що свідчить про відсутність умислу на ухилення. Суттєвим порушенням є також розгляд справи за відсутності позивача, що позбавило його прав, передбачених статтею 268 КУпАП, зокрема права на захист та подання пояснень. Додатково позивач зазначає, що при накладенні штрафу посадовою особою не було дотримано вимог закону щодо визначення суми стягнення в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, а завчасне зазначення дати набрання постановою законної сили прямо суперечить нормам процесуального права та принципу правової визначеності. З огляду на викладене, позивач вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі статті 247 КУпАП.
Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 31.12.2025 р. відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 09.01.2026 р.
06.01.2026 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зареєстрований за вх. № 82, у якому ТЦК та СП обґрунтовує законність винесеної постанови № 777 від 25.12.2025 р. за ч. 3 ст. 2101 КУпАП. Відповідач зазначає, що згідно з прикінцевими та перехідними положеннями Закону України № 4235-ІХ, громадяни, які мали статус обмежено придатних, були зобов`язані до 05.06.2025 р. самостійно звернутися до ТЦК та СП або скористатися електронним кабінетом для отримання направлення на повторний медичний огляд. Оскільки ОСОБА_1 , маючи статус обмежено придатного з 2011 року, не ініціював проходження ВЛК у встановлений законом строк, у його діях вбачається склад адміністративного правопорушення. Щодо доводів позивача про пропуск строків накладення стягнення, відповідач стверджує, що моментом виявлення правопорушення є 19.12.2025 р. — дата звернення до правоохоронних органів або внутрішнього фіксування порушення, оскільки через значне навантаження ТЦК не має фізичної можливості відстежувати кожного військовозобов`язаного в реальному часі. Таким чином, на думку відповідача, тримісячний строк з дня виявлення (до 19.02.2026 р.) не був порушений. Стосовно процедурних питань ТЦК зазначає, що протокол складався у присутності позивача 22.12.2025 р., йому було роз`яснено права та повідомлено про дату розгляду справи, на яку він з`явився та отримав копію постанови особисто. Відсутність у тексті постанови суми штрафу в неоподатковуваних мінімумах відповідач вважає формальним недоліком, який не спростовує суті правопорушення, посилаючись на практику Верховного Суду щодо неприпустимості скасування рішень виключно через принципи «правового пуризму». Відповідач наголошує, що в умовах особливого періоду проходження ВЛК є обов`язком, а не правом громадянина, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
09.01.2026 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
28.01.2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив, зареєстрована за вх. № 424. Ознайомившись з аргументами відповідача, позивач зазначає, що вони є необґрунтованими та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права. Ключовим у цій справі є момент виявлення правопорушення, а не дата складання протоколу, оскільки КУпАП не пов`язує початок перебігу строку з датою оформлення процесуальних документів.
Відповідач був обізнаний про можливе порушення не пізніше 07.06.2025 р., що прямо підтверджується змістом самого відзиву, де вказано про вжиття заходів реагування у зв`язку з непроходженням ВЛК позивачем. Оскільки обов`язок проходження комісії був визначений до 05.06.2025 р. включно, вже 07.06.2025 були наявні всі ознаки правопорушення та реальна можливість його виявлення. Перенесення цієї дати на 19.12.2025 р. (день звернення до поліції) суперечить статті 38 КУпАП, адже виявлення — це момент, коли органу стало або повинно було стати відомо про факт порушення, а не момент, коли він вирішив на нього реагувати.
Позивач є військовозобов`язаним, який перебуває на обліку та неодноразово уточнював свої дані (у квітні, липні та жовтні 2025 року). Маючи доступ до Єдиного державного реєстру («Оберіг»), відповідач не мав перешкод і повинен був дізнатися про правопорушення безпосередньо з моменту його вчинення — 06.06.2025 р. Відтак, складання постанови 19.12.2025 р. відбулося поза межами строків, встановлених КУпАП.
Доводи про «значне навантаження» ТЦК та СП є юридично неспроможними, оскільки закон не передбачає виключень щодо строків через завантаженість органу, а організаційні проблеми влади не можуть покладатися на особу. Твердження про проходження ВЛК 21.10.2025 р. є маніпулятивним, оскільки подальше виконання обов`язку не «обнуляє» строк притягнення за порушення, яке стало закінченим ще у червні. Посилання на постанову Верховного Суду від 26.03.2020 р. у справі №2а-475/09/1370 є недоречним, оскільки вона стосується стабільності судових рішень, що вже набрали законної сили, і не регулює питання обчислення строків за КУпАП. Відзив не спростовує доводів позивача та фактично підтверджує обізнаність органу про порушення значно раніше грудня 2025 року.
28.01.2026 року від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, зареєстроване за вхідним № 425.
Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 10.02.2026 р. витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухупотних військ Збройних Сил України: копії документів, на підставі яких ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , було оголошено в розшук (службові записки, рапорти, рішення, доручення тощо); документи, що підтверджують дату прийняття рішення про звернення до органів Національної поліції щодо розшуку ОСОБА_1 ; копії звернень (листів, повідомлень, орієнтувань), направлених територіальним центром комплектування та соціальної підтримки до органів Національної поліції; внутрішні облікові або службові документи (журнали, реєстри, витяги), з яких вбачається, коли відповідачу стало відомо про непроходження позивачем військово-лікарської комісії до 05.06.2025 р.; які заходи реагування вживалися до звернення до поліції. Витребувано від відділення поліції № 2 (місто Сновськ) Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області: документи, що підтверджують дату надходження від направлених територіальним центром комплектування та соціальної підтримки матеріалів щодо розшуку ОСОБА_1 ; відомості про підстави оголошення ОСОБА_1 в розшук та перелік документів, наданих територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. Оголошено перерву в судовому засіданні до 05.03.2026 р.
24.02.2026 р. від відділення поліції № 2 (місто Сновськ) Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшла витребувана інформація, зареєстрована за вх. № 202.
02.03.2026 р. від ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшла витребувана інформація, зареєстрована за вх. № 1083.
05.03.2026 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді в іншому провадженні.
31.03.2026 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді в іншому провадженні.
14.04.2026 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
12.05.2026 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді в іншому провадженні.
04.06.2026 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Позивач подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, у якій заявив клопотання про розгляд справи без його участі, зареєстровану 30.06.2026 р. за вх. № 3536.
За положеннями ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне. 
Як вбачається з оскаржуваної постанови № 777 від 25.12.2025 р., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП (Порушення громадянами законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період), а саме: порушення військовозобов`язаним ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в порушення вимог п. 1 Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12.02.2025 р. № 4235-ІХ, будучи раніше визнаним обмежено придатним до військової служби, не пройшов до 05.06.2025 р. повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби) (а. с. 21).
Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.
Згідно роздруківки з мобільного додатку «Резерв+» військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Згідно постанови ВЛК від 22.12.2025 р. – придатний. Тип відстрочки: п. 3 ч. 1 ст. 23. Відстрочка до завершення мобілізації. Дата уточнення даних – 21.10.2025 р. Також є відмітка – дані уточнено вчасно (а. с. 19).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 3 ст. 2101 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 р. № 3543-XII громадяни зобов`язані: проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
15 лютого 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 4235-ІХ від 12 лютого 2025 року (далі - Закон № 4235), яким внесені зміни до Закону № 3621-IX та п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Згідно ч. 9 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 2101 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Щодо доводів позивача про закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності суд зауважує, що у відзиві відповідач, фактично, сам заявляє про самостійне визначення прийнятної для нього дати для виявлення правопорушення у зв`язку зі значним службовим навантаженням працівників ТЦК та СП.
Згідно п. 10 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як вбачається зі змісту вищепроцитованого положення Закону № 4235, громадяни, що мають обов`язок до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд, зобов`язані самостійно звернутися до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що 06 червня 2025 року є датою порушення вимог Закону № 4235 як в частині непроходження ВЛК для обмежено придатних осіб, так і в частині незвернення таких осіб до до ТЦК та СП або через електронний кабінет з метою отримання направлення на ВЛК.
Суд зауважує, що розумність строку має оцінюватися через призму критеріїв на предмет можливості розгляду питання протягом більш або менш тривалого строку. Навіть велика тривалість розгляду питання може бути визнана розумною з урахуванням певних індивідуальних обставин.
Не заперечуючи значного навантаження відповідача, суд, між тим, зауважує, що сам відповідач не спростовує об`єктивної неможливості у нього перевірити та встановити факт непроходження позивачем ВЛК та факт незвернення для отримання направлення у більш ранні строки, визначені діапазоном: 06.06.2025 р. - 19.12.2025 р.
Суб`єктивний критерій у вигляді значного навантаження засвідчує, що такі обставини могли ускладнити дотримання строку без зволікань, однак вони не підтверджені належними та допустимими доказами та мають загальний характер, при цьому не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для неможливості виявлення порушення понад шість місяців, а отже не засвідчують, що такі зволікання не були надмірними.
Відтак в контексті положень ч. 2 ст. 77 КАС України суд звертається до практики ЄСПЛ в частині принципу належного урядування та зауважує, що у п. 71 справи «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine) (Заява № 29979/04) визначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
З огляду на вищезазначене, суд позбавлений можливості визнавати строк виявлення правопорушення відповідачем таким, що відповідає положенням ч. 9 ст. 38 КУпАП, позаяк відповідач, починаючи з 06.06.2025 р. мав об`єктивну можливість встановити факт правопорушення, натомість реалізував цю можливість понад граничний тримісячний строк, а відтак доводи позивача в цій частині заслуговують на увагу.
Згідно ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.
Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
На виконання ч. 4 ст. 250 КАС України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання суд підписує рішення без його проголошення.
У відповідності до ст. 139 КАС України вирішенню підлягає питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою КМ України «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» від 23.02.2022 р. № 154 утворені як юридичні особи публічного права територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, в тому числі ІНФОРМАЦІЯ_6 .
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення судових витрат зі сплати судового збору на користь позивача з ІНФОРМАЦІЯ_4 за рахунок бюджетних асигнувань.
Разом з тим, відповідно до пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відтак, розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви, становить 665, 60 грн. Вказаний розмір підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
За таких обставин, решта судового збору у розмірі 665, 60 грн, може бути повернута позивачу виключно на підставі заявленого до суду клопотання, що станом на дату розгляду справи відсутнє.
Керуючись ст. ст. 77, 139, 246, 271, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухупотних військ Збройних Сил України про скасування постанови, закриття провадження у справі задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову № 777 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 25 грудня 2025 року. 
Справу про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 665, 60 гривень (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя         М. В. Кравчук