ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ 
м. Запоріжжя

Іменем України
РІШЕННЯ
11 травня 2026 року	Справа № 322/1438/25	

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Гасанбекова С.С. при секретарі судового засідання Подріз В.О.,
за участю:
представника позивача – адвоката Демарчук Н.О.,
представника відповідача – адвоката Рогальського В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом:	Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс»	
до:	ОСОБА_1 	
про:	стягнення заборгованості.	

25 вересня 2025 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» заборгованість за договором від 16.12.2021 №3187761 у розмірі 36500,00 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн., понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.
Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 03.10.2025 було відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Вища рада правосуддя рішенням від 30 грудня 2025 року № 2814/0/15-25 із 02 січня 2026 року змінила територіальну підсудність судових справ Новомиколаївського районного суду Запорізької області шляхом її передачі до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя.
Згідно з ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вищезазначене рішення Вищої ради правосуддя стало підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді Новомиколаївського районного суду Запорізької області, до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 12.03.2026 № 386/0/15-26 суддю Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбекова Сергія Сергійовича було відряджено до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя для здійснення правосуддя строком на 1 (один) рік із 23 березня 2026 року.
23.03.2026 вищезазначену справу було передано судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Гасанбекову С.С.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.
16.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №3187761.
Відповідно до п. 1.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10000,00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 5100,0 грн., які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок. Відповідно до розділу 2, сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. Договір передбачає, що позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
Загальний розмір заборгованості відповідача станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 36500,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 10000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 24600,00 грн; заборгованість за комісіями – 1900,00 грн.
26.07.2024, згідно з умовами договору факторингу № 26-07/2024, ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за кредитним договором № 4445583 від 20.12.2021 на користь ТОВ «Факторинг партнерс».
Виходячи з наведеного, позивач просив задовольнити позов.
Відповідач у строк, встановлений судом, подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що він не укладав вищезазначеного кредитного договору і не отримував кредитних коштів, натомість цей договір шахрайським шляхом було укладено іншою особою – ОСОБА_2 та за даним фактом наразі триває досудове розслідування у кримінальному провадженні.
У відповіді на відзив та додаткових поясненнях позивач наполягав на задоволенні позову, вважаючи доводи відповідача необґрунтованими, адже перерахування коштів на користь третьої особи не спростовує факту укладення вищезазначеного кредитного договору саме відповідачем.
Відповідач у додаткових поясненнях з приводу відсутності письмової форми кредитного договору а відповідно і нікчемності його положень послався на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 04.02.2026 у справі № 758/14925/23.
У судовому засіданні 06.05.2026 судом було постановлено ухвалу про закінчення з`ясування обставин у справі та перевірку їх доказами, після чого оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відкладено ухвалення і проголошення судового рішення на п`ять днів, оголошено дату і час його проголошення – 11.05.2026 об 11 год. 00 хв.
Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення учасників справи, та дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,
встановив:
16.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 3187761 (далі – Кредитний договір), підписаний з боку відповідача електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «Мілоан», анкетою-заявою на кредит № 3187761 від 16.12.2021, інформацією ТОВ «Мілоан» з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину № 3187761 від 16.12.2021, Хронологією вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину № 3187761 від 16.12.2021 ТОВ «Мілоан».
Кредитний договір містить, зокрема, такі умови:
- кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати іншізобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором (п. 1.1);
- сума (загальний розмір) кредиту становить 10000,00 грн (п. 1.2);
- кредит надається строком на 30 днів з 16.12.2021 (п. 1.3);
- термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 15.01.2022 (п. 1.4);
- загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 7000,00 грн. в грошовому виразі та 63550,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 17000,00 гривень. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань (п. 1.5);
- комісія за надання кредиту: 1900,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1);
- проценти за користування кредитом: 5100,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2);
- стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6);
- кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1);
- позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 договору (п. 2.2.1);
- розділ 2.3 договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, і яка(і) полягає(ють) у: а) здійснені платежу(ів) позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п. 2.3.1.1 договору та розділу 6 правил; б) продовженні користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно з п. 1.3, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2. договору. Після настання визначених в підпунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно з п. 1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п. 1.4, змінюються пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку № 1, і розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника, який уповноважує кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору, включаючи додатки 1, 2 та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені оновленим графіком (п. 2.3.2).
До позовної заяви додано додаток № 1 до Кредитного договору – графік платежів, яким передбачено сплату процентів за кредитом в розмірі 5100,00 грн. у строк до 15.01.2022. Оновленого графіку платежів позивач до позовної заяви не додав та не послався на існування такого графіку в інших заявах.
Довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 08.11.2024 підтверджується перерахування 16.12.2021 коштів у розмірі 10000,00 грн. за Кредитним договором на номер картки НОМЕР_1 , банк картки отримувача: Raiffeisen Bank Aval.
Згідно з розрахунком заборгованості, відповідачу були нараховані проценти за Кредитним договором за період з 17.12.2021 по 15.01.2022 за ставкою 1,7% від залишку заборгованості в розмірі 170,00 грн. на день, а всього 5100,00 грн., та за період з 16.01.2022 по 24.02.2022 за ставкою 5,00% від залишку заборгованості в розмірі 500,00 грн. на день, а всього 19500,00 грн.
На виконання ухвал суду про витребування доказів АТ «Райффайзен Банк» листом від 25.12.2025 № 81-15-9/16536-БТ повідомив, що відповідач не є клієнтом банку, листами від 17.04.2026 № 81-15-9/6550-БТ та 01.05.2026 № 81-15-9/7478-БТ повідомив, що банківська картка № НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надав виписку по цій картці за період з 16.12.2021 по 21.12.2021, якою підтверджується зарахування коштів за Кредитним договором 16.12.2021 в сумі 10000,00 грн.
26 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» (фактор) було укладено договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги за Кредитним договором.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.
На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розрахунок заборгованості за Кредитним договором, проведений ТОВ «Мілоан», в частині нарахування комісії суд визнає необґрунтованим, з огляду на таке.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України № 1734-VIII, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз змісту Кредитного договору свідчить, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які встановлена щомісячна комісія. Отже, умови Кредитного договору, який укладений після набуття чинності Законом України № 1734-VIII, тобто після 10 червня 2017 року, щодо комісії, є нікчемними, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України № 1734-VIII.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2024 року у справі № 582/202/22 (реєстраційний номер рішення у ЄДРСР 122407044), що враховується судом у даній справі, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Також, суд частково відхиляє доводи позивача щодо стягнення заборгованості за процентами за період з 16.01.2022 по 24.02.2022 на загальну суму 19500,00 грн. за Кредитним договором, з огляду на таке.
Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору, строк кредитування становить 30 днів, а отже останнім днем правомірного нарахування процентів за зазначеним договором є 15.01.2022, що додатково підтверджується вищезазначеним графіком платежів. 
Належний та допустимий доказ пролонгації Кредитного договору, а саме оновлений графік платежів, передбачений п. 2.3 Кредитного договору, в матеріалах справи відсутні, позивач відповідних доводів у позовній заяві не наводить.
Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто, позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Враховуючи викладене, суд визнає необґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення процентів, нарахованих поза межами строку кредитування за Кредитним договором, а саме за період з 16.01.2022 по 24.02.2022.
Зазначене узгоджується із висновком Верхового Суду, викладеним у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (реєстраційний номер рішення у ЄДРСР 110279633), що враховується судом у даній справі, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Таким чином, розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 15100,00 грн., а саме: 10000,00 грн. – основна сума боргу; 5100,00грн. – заборгованість за процентами.
Заперечення відповідача суд відхиляє, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору, цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. 
Пунктом 6.2 Кредитного договору передбачено, що розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається іззастосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству.
Кредитний договір між сторонами укладено в електронній формі, із застосуванням електронного підпису. При цьому через особистий кабінет на вебсайті ТОВ «Мілоан» подано заявку на отримання кредиту від імені відповідача та підтверджено умови отримання кредиту шляхом акцепту, після чого кредитором надіслано особі, яка звернулася за отриманням кредиту за допомогою засобів зв`язку (номер телефону або електронна пошта) одноразовий ідентифікатор, який і було використано для підтвердження підписання кредитного договору.
Ідентифікація відповідача на вебсайті miloan.ua здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням особистих даних відповідача, а саме: паспорта, реєстраційного номера облікової картки платника податків, номера телефону, електронної пошти, номера банківської картки, на яку слід перерахувати кошти.
Доводи відповідача щодо неналежності йому номера телефону, вказаного у заяві на отримання кредиту та Кредитному договорі (+380638282243), не заслуговують на увагу, оскільки наданий позивачем кредитний звіт щодо відповідача містить інформацію про використання відповідачем цього номера телефону з 29.11.2021 по 24.11.2025.
Отримання кредитних коштів не відповідачем, а перерахування їх кредитором на банківську карту ОСОБА_2 не може розцінюватись як доказ неукладення та/або непідписання Кредитного договору.
Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 у справі № 671/1832/20(реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 117179802).
Посилання відповідача на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 04.02.2026 у справі № 758/14925/23, є нерелевантними, оскільки відповідачем не наведено конкретних фактів, що могли бути предметом перевірки під час розгляду цієї справи, які б свідчили про порушення цілісності та/або незмінюваності положень Кредитного договору після його укладення.
Водночас матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення шахрайських дій відносно відповідача, оскільки сам по собі лише факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною першою статті 190 КК України не доводить цієї обставини. При цьому, в разі встановлення винних осіб у скоєнні шахрайських дій щодо відповідача та доведення їх вини, позичальник не позбавлена права на відшкодування завданої шкоди в порядку встановленому законом. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.05.2020 у справі № 681/596/16-ц (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 89578921).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню на суму 15100,00 грн.
За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1), інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2).
До позовної заяви додано платіжну інструкцію від 15.09.2025 № 0555040025, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн., отже, враховуючи часткове задоволення позову на суму 15100,00 грн., що становить 41,37% від ціни позову, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 2422,40*41,37% = 1002,15 грн
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За приписами ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Суд з власної ініціативи визнає за необхідне відмовити в стягненні з відповідача на користь позивача частини витрат на професійну правничу допомогу, зазначених у витягу з акта № 17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025, у розмірі 4000,00 грн., оскільки надання усної консультації з вивченням документів є складовою складання позовної заяви та за своєю суттю не може бути віднесена до правової допомоги як окрема послуги.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 17.01.2022 по справі № 756/8241/20 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 102562311) та в постанові від 02.04.2024 по справі № 910/9714/22 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 116828908), що підлягають застосуванню у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. 
Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 13000,00 – 4000,00 = 9000,00*41,37% = 3723,30 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям, визначеним ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 – 265, 268, 273, 319 ЦПК України, суд
вирішив:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 – задовольнити частково.
2. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» заборгованість за договором про споживчий кредит №3187761 від 16 грудня 2021 року в розмірі 15100,00 грн. (п`ятнадцять тисяч сто гривень 00 коп.), з яких: 10000,00 грн. – основна сума боргу; 5100,00 грн. – заборгованість за процентами.
3. В задоволенні решти позову – відмовити.
4. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» 1002,15 грн. (одна тисяча дві гривні 15 коп.) витрат по сплаті судового збору та 3723,30 грн. (три тисячі сімсот двадцять три гривні 30 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.
5. Реквізити учасників справи:
- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс», вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код: 42640371;
- відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 . 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 11 травня 2026 року.

Суддя С.С. Гасанбеков