Справа № 761/2644/23
Провадження № 2/761/634/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Аббасової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання - Сухини А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів, -
в с т а н о в и в :

У січні 2023 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з даним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідачка) перебувала на обліку в ГУ ПФ України в м. Києві та отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 21.05.2014, було призначено пенсію ОСОБА_2 по втраті годувальника (батька) ОСОБА_3 (о/р НОМЕР_1 ) з 01.11.2015 в розмірі 70% від грошового забезпечення. З 01.07.2019 виплату пенсії в разі втрати годувальника на ОСОБА_1 за неповнолітню дочку ОСОБА_2 було припинено у зв`язку з досягненням повноліття. При відпрацюванні пенсійної справи ОСОБА_1 основний розмір пенсії становив 70% грошового забезпечення, сума пенсії складала 9 683,58 грн. З 01.07.2019 встановлено основний розмір пенсії склав 5 939,02 грн. У зв`язку з цим утворилась переплата пенсії за період з 01.07.2019 по 31.12.2019 в сумі 8 878,65 грн. Позивач звертався до відповідачки із відповідними листами, з метою досудового врегулювання питання щодо відшкодування надміру виплачених коштів в сумі 8 878,65 грн. на адресу Відповідача було направлено лист, проте дані листи було Відповідачем проігноровано та, безпідставно отримані бюджетні кошти у розмірі 8878,65 грн., повернуті Відповідачкою не були
На підставі зазначеного позивач просить стягнути з відповідачки ОСОБА_4 на користь позивача безпідставно отримані кошти у сумі 8 878,65 грн. та витрати по оплаті судового збору.
23.01.2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Макаренко І.О.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2023 вказану позовну заяву залишено без руху.
На виконання вказаної ухвали 21.02.2023 представником позивача надіслано клопотання про долучення доказів по справі.
На підставі розпорядження № 01-08-837 від 13.03.2026 року щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 761/2644/23 за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О., у зв`язку із тим, що суддю Макаренко І.О. наказом голови суду від 05.02.2025 № 02-04-К-27 відраховано зі штату суддів Шевченківського районного суду м. Києва у зв`язку із звільненням у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 04.02.2025 № 171/0/15-25, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2026 року матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.03.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
08.05.2026 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.
26.05.2026 від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідачка заперечила проти позову, просила відмовити у його задоволенні. У відзиві відповідачка зазначила, що позивач не надав суду доказів того, що при нарахуванні й виплаті пенсії, яку вона отримувала, було допущено рахункову помилку або будь-які порушення чи зловживання з її боку, які призвели до виникнення переплати пенсії, обмежившись лише тезою про «опрацювання пенсійної справи», а тому відсутні підстави для задоволення вказаного позову.
Позивач в судове засідання свого представника не направив, 08.05.2026 подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача.
Відповідачка у судове засідання не з`явився, також подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач не заперечував проти розгляду справи без участі представника позивача, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі позивача та відповідача, які будучи своєчасно повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 перебувала на обліку в ГУ ПФ України в м. Києві та отримувала пенсію по втраті годувальника (батька) ОСОБА_3 , відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 70% від грошового забезпечення.
Зі змісту Розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №2601023812 вбачається, що основний розмір пенсії становив 70% грошового забезпечення, сума пенсії складала 9 683,58 грн. З 01.07.2019 встановлено основний розмір пенсії склав 5 939,02 грн. Згідно розрахунку позивача за період з 01.07.2019 по 31.12.2019 утворилась переплата пенсії в сумі 8 878,65 грн.
Позивач звертався до відповідачки з листами про добровільне повернення безпідставно отриманих коштів у вказаному розмірі, однак такі листи позивача були залишені без реагування відповідачем.
Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Пункт 2 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4 (далі по тексту - Порядок), переплата пенсії - сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством. 
Згідно з п. 4 Порядку, у разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.
В силу приписів ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, в разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі №6-91цс14 та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 року у справі №545/163/17.
Правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц зазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум».
Суд зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
В пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2018 року у справі № 556/1231/17).
Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії мав достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №489/205/16-а та від 03.10.2019 у справі №487/3380/16-а.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов`язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу.
Надання доказів на підтвердження доводів і обставин, на які позивач посилається як на підставу свої вимог, є обов`язком саме позивача, і їх ненадання є неналежним виконання процесуальних прав та свідчить про те, що позивач не вчиняє активних дій для доведення обґрунтованості своїх вимог перед судом.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У разі ненадання певних доказів суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними доказами те, що ним було здійснено переплату пенсії відповідачу з причин рахункової помилки, а також судом не встановлено недобросовісності набувача грошових сум.
Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги сумлінність поведінки одержувача коштів, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись ст. 1215 ЦК України, ст. ст.12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд -
в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Н.В. Аббасова