П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/5138/25	

Головуючий І інстанції: Гордієнко Т.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Осіпова Ю.В.,
суддів – Коваля М.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Миколаєві апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року (м. Миколаїв, дата складання повного тексту рішення – 27.08.2025р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати рішення №22/25 від 30.04.2025 року - про накладення штрафу у розмірі 3 400 грн. за порушення законодавства про рекламу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу на підставі Закону №270/96-ВР і Порядку №693 є протиправним та взагалі не могло бути прийнято відповідачем без дотримання вимог, встановлених Законом №877-У, за відсутності наказу (рішення, розпорядження), без фактичного проведення планового або позапланового заходу державного нагляду (контролю) та без складення акту перевірки (з використанням уніфікованої форми). 
Крім того, як зазначає позивачка у своєму позові, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 року №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» було припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні», а тому, відповідач упродовж періоду дії в Україні правового режиму «воєнного стану» може проводити позапланові заходи державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства України про рекламу лише тільки за умови наявності та на підставі відповідного рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері. Проте, відповідач такого рішення центрального органу виконавчої влади про дозвіл на здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) не надав. 
Представник відповідача надав до суду першої інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, оскільки контрольний захід було здійснено на підставі наявних повноважень, а оскаржуване рішення про застосування штрафу відповідно прийнято правомірно.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області від 30.04.2025 року №22/25 про накладення на ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області 22.09.2025 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
06.10.2025р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
Позивач та її представник, в свою чергу, своїм правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних і достатніх підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 
Позивач – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є фізичною особою-підприємцем, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проводить свою підприємницьку діяльність в т.ч. за адресою: АДРЕСА_2 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». 
11.04.2025р. посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області було здійснено захід державного контролю за дотриманням вимог законодавства про рекламу, за результатами якого встановлено факт розміщення реклами магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться в Торговому домі «Мальва» ( АДРЕСА_2 ) з порушенням вимог ч.4 ст.8 Закону України «Про рекламу». А саме, на вхідних дверях до торгового дому розміщено рекламний плакат, а також безпосередньо в торговому залі магазину «Модний UA» розміщено рекламне зображення, які містять напис «МОДНИЙ UA» - «АКЦІЯ -20% на другу одиницю товару, -30% на третю одиницю товару, акція не поширюється на товари з цінником «краща ціна» та «розпродаж», подробиці акції уточнюйте у продавців». Проте, на цих рекламних плакатах (зображеннях) відсутня дата початку і закінчення дії акції та співвідношення розміру повної ціни до попередньої ціни, що, в свою чергу, порушує вимоги ч.4 ст.8 Закону України «Про рекламу», т.б. «реклама про зниження ціни на товар або про розпродаж, повинна містити відомості про місце, даті початку і закінчення дії знижки ціни на товар, розпродаж, а також про співвідношення розмір у нової ціни до попередньої ціни реалізації товару або про розмір знижки».
16.04.2025р. посадовою особою ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області – в.о. завідувачем сектору контролю за рекламою Управління ЗПС та К за РЦ Ткаченко В.М., на підставі виявленого 11.04.2025р. порушення відносно ФОП ОСОБА_1 складено протокол про порушення законодавства про рекламу (а.с.52). 
Крім того, про факти виявленого порушення законодавства про рекламу та складання протоколу завідуючою сектором ОСОБА_2 було складено відповідну службову записку на ім`я начальника ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області (а.с.53).
16.04.2025р., т.б. в той же день, начальником ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області підставі вказаного вище виявленого 11.04.2025р. порушення, на адресу ФОП ОСОБА_1 було направлено відповідне Повідомлення (а.с.14) про розгляд справи про правопорушення законодавства про рекламу на 30.04.2025р. об 11.00 в приміщення Управління (м.Черкаси, вул.Смілянська,120). 
На вказане вище повідомлення від 16.04.2025р., ОСОБА_1 25.04.2025р. направила свої мотивовані письмові заперечення (а.с.12). 
В подальшому, т.б. 30.04.2025р., за результатами розгляду матеріалів та протоколу №23 від 16.04.2025р., начальником ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області на підставі ст.27 Закону України «Про рекламу» було прийнято рішення №22/25 - про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3 400 грн. - за недотримання вимог ч.4 ст.8 Закону України «Про рекламу» (а.с.63). 
Не погоджуючись з такими діями та рішенням контролюючого органу, позивач звернулася до суду із даним позовом.
Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірного рішення відповідача.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, в цілому погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Як слідує зі змісту положень ст.2 Закону України «Про рекламу», цей Закон регулює відносини, пов`язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.
Абзацами 1 і 2 ч.1 статті 26 Закону України «Про рекламу» встановлено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами (у т.ч. щодо спорудження житлового будинку), а також щодо виконання вимог ч.10 ст.8 цього Закону, крім випадків, якщо зазначена реклама є рекламою азартних ігор та організаторів азартних ігор.
Згідно з ч.2 статті 26 Закону України «Про рекламу», на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, за фактом виявлення такими органами порушення або в ході розгляду повідомлення (звернення, скарги, заяви тощо) третіх осіб про порушення вимог законодавства про рекламу рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та аудіозаписи, а також іншу інформацію, що стосуються виявленого порушення чи повідомлення про нього та необхідні для здійснення такими органами повноважень щодо державного контролю.
Крім того, відповідний орган державної влади має право:
вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства;
вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю;
надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень;
приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження;
приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.
При цьому, слід звернути увагу на те, що органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за 5 (п`ять) робочих днів до дати розгляду справи.
Відповідно до приписів пункту 1 «Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів» (затв. постановою КМУ від 02.09.2016р. №667), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який реалізує державну політику, зокрема у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері.
Держпродспоживслужба, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження (пп.9 п.4 вищенаведеного Положення).
Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи (абзац 1 п.7 Положення).
Відповідач - Головне управління діє на підставі відповідного «Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області» (затв. наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 24.02.2020р. №167). 
Відповідно до п.1 цього Положення, Головне управління є територіальним органом Держпродспоживслужби та їй підпорядковане.
Абзац 3 пп.8 п.4 даного Положення наділяє Головне управління повноваженнями на здійснення контролю за дотриманням вимог Закону України «Про рекламу».
Таким чином, до повноважень відповідача, як територіального органу Держпродспоживслужби, належить здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами.
Відповідно до преамбули Закону №877-V, цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).
Державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища (абзац 2 ст.1 Закону №877-V).
Згідно із ст.2 Закону №877-V, дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного нагляду, податкового контролю, митного контролю, державного експортного контролю (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами космічної діяльності України приватної форми власності законодавства про космічну діяльність в Україні), контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного нагляду на ринках фінансових послуг, державного регулювання та нагляду за діяльністю на ринках капіталу та організованих товарних ринках, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) у сфері медіа, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, державного ринкового нагляду та контролю нехарчової продукції, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, під час рейдових перевірок (перевірок на дорозі), що проводяться з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт", державного нагляду за дотриманням вимог безпеки використання ядерної енергії, державного нагляду (контролю) у сфері безпеки торговельного мореплавства і судноплавства на внутрішніх водних шляхах (у частині нагляду (контролю) за суднами), державного контролю за дотриманням вимог законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг.
Таким чином, оскільки Закон України «Про рекламу» не містить правових норм, що безпосередньо встановлюють спосіб, порядок та форми здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу, то відповідно, діяльність відповідача з контролю за додержанням законодавства про рекламу фактично є видом державного нагляду (контролю), на яку поширюється дія Закону №877-V.
Слід звернути увагу, що аналогічний правовий висновок з цього спірного питання викладений у постановах Верховного Суду від 23.09.2021р. у справі №826/24133/15 і від 22.06.2022р. у справі № 810/3148/17.
Так, нормами абз.7 ст.1 Закону №877-V встановлено, що спосіб здійснення державного нагляду (контролю) та процедура здійснення державного нагляду (контролю) чітко визначені цим Законом.
Як передбачено абз.3 ст.1 Закону №877-V, заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Як загально відомо, пунктом 1 Постанови КМУ №303 постановлено припинити проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введеного Законом України від 24.02.2022р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні».
А згідно із п.2 вказаної Постанови № 303, за наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, а також для виконання міжнародних зобов`язань України протягом періоду воєнного стану дозволити здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) на підставі рішень центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у відповідних сферах.
Відповідно до приписів ст.1 Указу Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022р. №2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, строк дії якого продовжувався неодноразово та триває й наразі.
Отже, «воєнний стан» в Україні діє і в цей період відповідно до Постанови №303 припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю), зокрема здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами. Вказані позапланові заходи державного нагляду (контролю) можуть бути здійсненні виключно лише на підставі рішення Держпродспоживслужби, як центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері.
Так, судами обох інстанцій з матеріалів справи встановлено, що 11.04.2025р. співробітниками відповідача, не зважаючи на встановлений мораторій, без будь-якого наказу та направлення, без відома та повідомлення позивача, було проведено захід державного контролю, за результатами якого встановлено факт розміщення ФОП ОСОБА_1 реклами магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться в торговому домі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: вул.Смілянська, буд.44, м.Черкаси, з порушенням вимог Закону України «Про рекламу».
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, за результатами вказаного вище заходу державного контролю працівниками відповідача жодного акту перевірки не складалося ні 11.04.2025р., ні пізніше. Доказів зворотного відповідачем не надано.
Крім того, як видно зі змісту наявних у справі Повідомлення відповідача від 16.04.2025р. про дату розгляду матеріалів та протоколу від 16.04.2025р. (т.б. складеного через 5 днів після проведеного заходу), в них взагалі не вказано жодних правових підстав проведення 11.04.2025р. цього спірного заходу державного контролю (нагляду), що, в свою чергу, є порушенням вимог Закону №877-V.
У своєму відзиві представник відповідача фактично не заперечив той факт, що спірний захід контролю був проведений за відсутності відповідного рішення Держпродспоживслужби.
Таким чином, вищенаведені обставини у сукупності свідчать про те, що відповідач, в даному конкретному випадку, під час здійснення заходу державного контролю фактично допустив суттєві процедурні порушення, які за своєю суттю не можна вважати формальними.
Законодавчо закріплена процедура прийняття рішень суб`єктами публічного права має на меті створення гарантій для суб`єкта приватного права та встановлення меж реалізації повноважень органами публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження до суду таких рішень (дій) особою, чиї інтереси вони зачіпають. Установлена законом процедура є важливою гарантією недопущення зловживань з боку суб`єктів владних повноважень під час прийняття рішень та вчинення дій, яка повинна забезпечувати, передусім, справедливе ставлення до особи, а також дотримання загального принципу юридичної визначеності, складовою якого є принцип легітимних очікувань.
Такі ж висновки містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду від 01.11.2022р. у справі № 640/6452/19 та від 06.11.2024р. у справі №520/9243/22.
Таким чином, приймаючи до уваги вище вказані обставини, судова колегія, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що відповідач, в даному випадку, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не довів дотримання ним вищезазначених вимог Закону №877-V та Постанови КМУ №303, а тому, відповідно, проведений ним з процедурними порушеннями контрольний захід є неправомірним, у зв`язку з чим, оскаржуване рішення №22/25 від 30.04.2025 року, прийняте ним за результатами такого заходу, є протиправним і підлягає скасуванню.
До того ж, також ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано відповідачем (апелянтом) при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені учасниками справи аргументи, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, – 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області – залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено: 19.05.2026р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов 

Судді: М.П. Коваль 

В.О. Скрипченко