ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 920/570/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Бакуліна С.В., Губенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Дуб С.І.,

представників учасників справи:
від позивача: Денисенко Р.В.,
від відповідача: Скубира О.М.,
від третіх осіб: Кручко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш"

на рішення Господарського суду Сумської області (Резніченко О.Ю.) 
від 11.06.2025 

та на постанову Північного апеляційного господарського суду (Скрипка І.М., Гончаров С.А., Мальченко А.О.)
від 15.09.2025 (повний текст складено 14.10.2025)

у справі за позовом Акціонерного товариства "Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування"

до Акціонерного товариства "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 1) Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів,
2) Фонд державного майна України, 

про стягнення 3 975 141,31 грн 

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш"

до Акціонерного товариства "Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування"

про розірвання договору оренди індивідуально визначеного майна

ІСТОРІЯ СПРАВИ
ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Короткий зміст позовних вимог
1. Акціонерне товариство "Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування" (далі - Позивач за первісним позовом, Відповідач за зустрічним позовом) звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Акціонерного товариства "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш" (далі - Відповідач за первісним позовом, Позивач за зустрічним позовом, Скаржник), в якому просить суд стягнути заборгованість за надані послуги за договором оренди індивідуально визначеного майна № 5772 від 15.09.2009 на загальну суму 3 975 141,31 грн, в тому числі: 2 828 143,04 грн борг, 747 290,98 грн пеня, 162 821,56 грн штраф, 45 254,67грн 3% річних, 191 631,06 грн інфляційні втрати. 
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач за первісним позовом, в порушення умов договору, не здійснив оплату за надані послуги з оренди окремого індивідуально визначеного майна за період лютий 2022 року - березень 2023 року.
3. Відповідач за первісним позовом подав зустрічну позовну заяву про розірвання договору оренди індивідуально визначеного майна від 15.09.2009 №5772, укладеного між сторонами. Свої вимоги обґрунтував положеннями статті 652 ЦК України та тим, що сторони не досягли взаємної згоди щодо можливості розірвання договору з причин невикористання Відповідачем орендованого майна та настанням форс-мажорних обставин, внаслідок чого мала місце істотна зміна обставин.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
4. Справа судами розглядалася неодноразово. 
5. Господарський суд Сумської області рішенням від 13.11.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2024, первісний позов задовольнив частково, у задоволенні зустрічного позову відмовив повністю.
6. Верховний Суд постановою від 05.11.2024 рішення Господарського суду Сумської області від 13.11.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2024 у цій справі скасував, а справу направив на новий розгляд до Господарського суду Сумської області.
7. Верховний Суд, направляючи справу №920/570/23 на новий розгляд, вказав, що зі змісту оскаржуваних судових рішень дійсно не вбачається дослідження судами та встановлення факту наявності/відсутності обставин, які б свідчили про те, чи є Позивач особою, щодо якої Постановою КМУ № 187 введено заборону на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань; та чи підпадає Позивач під визначення осіб, стосовно яких встановлено заборону відповідно до пункту 1 зазначеної Постанови КМУ № 187. Відповідні доводи Відповідача, якими він обґрунтовував свої заперечення під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції, не були належним чином оцінені та проаналізовані судами попередніх інстанцій.
8. Господарський суд Сумської області рішенням від 11.06.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025, у справі № 920/570/23 первісний позов задовольнив частково, стягнув з Відповідача за первісним позовом на користь Позивача за первісним позовом 2 828 143,04 грн основного боргу, 378 533,31 грн пені, 162 821,56 грн - 7% штрафу, 45 254,67 грн - 3% річних, 191 631,06 грн інфляційних втрат, 56 529,18 грн витрат зі сплати судового збору. У первісному позові у частині стягнення 206 529,11 грн пені відмовив. Клопотання Відповідача за первісним позовом про зменшення розміру штрафних санкцій задовольнив частково, зменшив розмір пені на 30%. У задоволенні зустрічного позову відмовив.
9. Судові рішення, зокрема, мотивовані таким:
- враховуючи те, що 47,4687% акцій підприємства Позивача за первісним позовом належить юридичній особі, створеній відповідно до законодавства російської федерації - ТОВ "Компанія з управління майновим комплексом", на діяльність Позивача та спірні правовідносини розповсюджується дія постанови КМУ від 03.03.2022 №187;
- враховуючи те, що постановою КМУ від 03.03.2022 №187 унормовано, що зазначене у пункті 1 постанови КМУ №187 обмеження не застосовується до юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства України, які є банками або за рахунками яких на підставі нормативно-правових актів або рішень Національного банку дозволяється здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій, та наданий дозвіл на здійснення видаткових операцій за рахунками Позивача за первісним позовом, суди дійшли висновку, що постанова КМУ від 03.03.2022 №187 не позбавляла (не забороняла) Позивача за первісним позовом права на звернення до Відповідача за первісним позовом з вимогою про погашення заборгованості та до суду про стягнення заборгованості за надані послуги за договорами оренди, а обмеження, які передбачені постановою КМУ від 03.03.2022 №187, до Позивача за первісним позовом не застосовуються та не позбавляють Відповідача за первісним позовом можливості здійснити оплату за Договором від 15.09.2009 № 5772;
- матеріали справи не містять конкретних обґрунтувань, у чому полягає зменшення майнового інтересу Позивача за зустрічним позовом у разі виконання спірного договору оренди при змінених обставинах та зміну майнового інтересу Відповідача за зустрічним позовом при цих же умовах порівняно зі співвідношенням майнових інтересів сторін, що існували при укладенні договору оренди, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між зміною обставин та неотриманням Позивачем за зустрічним позовом того, на що він розраховував при укладенні договору;
- доказів звернення до Позивача за первісним позовом з проектом договору (додаткової угоди) про розірвання спірного договору Відповідачем за первісним позовом суду не надано, лист Відповідача за первісним позовом від 01.11.2022 №26-07/02763 з інформацією про погіршення фінансово-економічної ситуації, скорочення тривалості робочого тижня на підприємстві, та відсутність наміру використовувати з 01.11.2022 орендоване майно не відповідає вимогам, встановленим чинним законодавством при розірванні договору;
- загальний лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зумовлених військовою агресією російської федерації проти України, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання (а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим).
Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та стислий виклад позиції інших учасників справи
10. Скаржник (Відповідач за первісним позовом), з використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Сумської області від 11.06.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025, у якій просить:
1) прийняти касаційну скаргу до провадження;
2) скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 та рішення Господарського суду Сумської області від 11.06.2025 у справі № 920/570/23 в частині:
- стягнення з Відповідача за первісним позовом на користь Позивача за первісним позовом 378 533,31 грн пені, 162 821,56 грн - 7% штрафу, 45 254,67 грн - 3% річних, 191 631,06 грн інфляційних втрат, 56 529,18 грн витрат зі сплати судового збору;
- відмови у задоволенні зустрічного позову Відповідача за первісним позовом до Позивача за первісним позовом про розірвання договору оренди індивідуально визначеного майна від 15.09.2009 № 5772;
3) прийняти нове рішення, яким:
- відмовити Позивачу за первісним позовом у задоволенні позовних вимог до Відповідача за первісним позовом про стягнення 378 533,31 грн пені, 162 821,56 грн - 7% штрафу, 45 254,67 грн - 3% річних, 191 631,06 грн інфляційних втрат, 56 529,18 грн витрат зі сплати судового збору;
- задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі та розірвати договір оренди індивідуально визначеного майна від 15.09.2009 № 5772, укладений між сторонами;
- задовольнити заяву про поворот виконання рішення від 25.12.2024 № 26-07/01541 у повному обсязі;
4) судові витрати покласти на Позивача за первісним позовом.
11. Скаржник посилається на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
12. В обґрунтування підстави касаційного оскарження, визначеної в пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України, Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови не виконав вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.11.2024 у cправі № 920/570/23, та застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, а саме:
- від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21 (щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили - статті 617 ЦК України, 218 ГК України);
- від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 (щодо ознак форс-мажорних обставин, та того, що належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат);
- від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21 та від 31.08.2022 у справі №910/15264/21 (щодо того, що повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Якщо договором не встановлено такої умови, як те, що ненадання сертифікату в певний строк позбавляє сторону договору посилатися на настання форс-мажорних обставин, як на підставу звільнення від відповідальності, то сертифікат про форс-мажорні обставини є належним доказом, виданим компетентним органом, який підтверджує відсутність вини відповідача у невиконанні ним зобов`язань за договором, укладеним з позивачем);
- від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20 (щодо того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування - статті 74, 76, 77 ГПК України);
- від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17, від 21.03.2023 у справі № 926/1646/22 (щодо того, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані обставини, що виникають після укладення договору, істотно порушують баланс інтересів сторін і суттєво знижують для кожної з них очікуваний результат договору. Право змінити чи розірвати договір у разі істотної зміни обставин, які були визначальними на час його укладення, спрямоване на захист сторін договору від настання ще більш несприятливих наслідків, пов`язаних із подальшим його виконанням за існування обставин, що відповідають характеристикам, визначеним у статті 652 Цивільного кодексу України);
- від 04.04.2018 у справі №910/12154/16, від 17.04.2018 у справі №927/763/17 (застосування статті 652 Цивільного кодексу України є відображенням дії у договірних правовідносинах справедливості, добросовісності, розумності як загальних засад цивільного судочинства з огляду на ті обставини, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані фактори, що істотно порушують баланс інтересів сторін та суттєво знижують очікуваний результат для кожної зі сторін договору. Істотна зміна обставин є оціночною категорією, водночас вона полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, наприклад у силу збільшення для сторони вартості виконуваного або зменшення цінності отримуваного стороною виконання, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання).
13. 09 березня 2026 року, в межах строку, встановленого Верховним Судом, Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.
Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
14. 15 вересня 2009 року між Позивачем за первісним позовом (орендодавець) та Відповідачем за первісним позовом (орендар) укладено договір № 5772 оренди індивідуально визначеного майна, відповідно до умов якого Позивач передає, а Відповідач приймає в строкове платне користування індивідуально визначене майно, перелік якого міститься у додатку № 1 до цього договору. Майно знаходиться за адресою: вулиця 2-га Залізнична, будинок № 2 у місті Суми. Загальна вартість майна згідно звіту про оцінку на 31.03.2009 становить 5286610 грн. (п. 1.1 договору).
15. Відповідно до п. 3.1 договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку серпень 2009 року 45641,07 грн. Орендна плата за перший місяць оренди вересень 2009 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за вересень 2009 року.
16. Згідно з п. 3.6 договору, орендна плата сплачується у безготівковому вигляді щомісячно, на підставі виставленого рахунку, в строк не пізніше 10 банківських днів з дати завершення попереднього місяця, в гривнях України шляхом перерахування на банківський рахунок орендодавця, зазначений в статті цього договору Платіжні та поштові реквізити Сторін.
17. Також п. 3.7 договору визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується орендодавцю з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати.
18. Відповідно до пункту 3.8 договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар сплачує також штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.
19. Договір укладено строком на 10 років, що діє з 15 вересня 2009 року до 30 червня 2019 року включно (п. 10.1. договору).
20. Умови договору зберігають силу протягом усього строку цього договору, у тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством установлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати до виконання зобов`язань (п. 10.2 договору).
21. Зміни до умов договору або його розірвання допускається за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною (п. 10.3 договору).
22. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (п. 10.4 договору).
23. 01 жовтня 2009 року за актом прийому-передачі до договору індивідуально визначеного майна № 5772 від 15.09.2009 Позивач за первісним позовом передав, а Відповідач за первісним позовом прийняв в оренду індивідуально визначене майно згідно з переліком.
24. 25 березня 2010 року між сторонами укладено договір № 1 про внесення змін до договору оренди індивідуального визначеного майна № 5772, яким викладено пункт 3.6 договору в новій редакції: 3.6 Орендна плата сплачується у безготівковому вигляді щомісячно, на підставі виставленого рахунку-фактури, в строк не пізніше 10 банківських днів з дати завершення попереднього місяця, в гривнях України шляхом перерахування на банківський рахунок орендодавця, зазначений в статті цього договору Платіжні та поштові реквізити Сторін.
25. 05 березня 2019 року між сторонами укладено договір № 4 про внесення змін до договору оренди індивідуально визначеного майна № 5772, яким пункт 10.1 договору № 5772 від 15.09.2009 викладено в новій редакції: 10.1 Цей договір укладено строком на 20 років, що діє з 15 вересня 2009 року до 30 червня 2029 року включно.
26. Позивач за первісним позовом надав Відповідачу за первісним позовом послуги з оренди окремого індивідуально визначеного майна на загальну суму 2 828 143,04 грн, що підтверджується наступними актами, що підписані та скріплені печатками сторін:
- у березні 2022 року (акт виконаних робіт (наданих послуг) № 9099 від 31.03.2022 на суму 210 850,60 грн;
- у квітні 2022 року (акт виконаних робіт (наданих послуг) № 9115 від 30.04.2022 на суму 217 386,96 грн;
- у травні 2022 року (акт виконаних робіт (наданих послуг) № 9130 від 31.05.2022 на суму 223 256,41 грн;
- у червні 2022 року (акт виконаних робіт (наданих послуг) № 9138 від 30.06.2022 на суму 230 177,36 грн;
- у липні 2022 року (акт виконаних робіт (наданих послуг) № 9151 від 31.07.2022 на суму 231 788,60 грн;
- у серпні 2022 року (акт виконаних робіт (наданих послуг) № 9170 від 31.08.2022 на суму 234 338,28 грн;
- у вересні 2022 року (акт виконаних робіт (наданих послуг) № 9178 від 30.09.2022 на суму 238 790,71 грн;
- у жовтні 2022 року (акт виконаних робіт (наданих послуг) № 9187 від 31.10.2022 на суму 244 760,48 грн;
- у листопаді 2022 року (акт виконаних робіт (наданих послуг) № 9195 від 30.11.2022 на суму 246 473,81 грн;
- у грудні 2022 року (акт виконаних робіт (наданих послуг) № 9203 від 30.12.2022 на суму 248199,12 грн;
- у січні 2023 року (акт виконаних робіт (наданих послуг) № 9212 від 31.01.2023 на суму 250184,71 грн;
- у лютому 2023 року (акт виконаних робіт (наданих послуг) № 9217 від 28.02.2023 на суму 251 936,00 грн.
27. Відповідно до листа № 26-07/02763 від 01.11.2022, Відповідач за первісним позовом, приймаючи до уваги законодавчі обтяження, які унеможливлюють сплату орендної плати, а також значне погіршення фінансово-економічної ситуації, скорочення тривалості робочого тижня на підприємстві, проінформував Позивача за первісним позовом про те, що не має наміру використовувати з 01.11.2022 орендоване майно згідно договору № 5772, № 6353, № 6352 та 5771, у зв`язку з чим пропонує розглянути можливість розірвання вказаних договорів або зменшення суми орендної плати (призупинення її нарахування).
28. У відповіді на лист Відповідача за первісним позовом щодо розірвання (призупинення) договорів оренди № 0594/юб від 08.11.2023, Позивач за первісним позовом зазначив, що згідно умов діючих договорів оренди нерухомого майна від 15.09.2009 № 5771, від 01.07.2019 № 6352 та договорів оренди індивідуально визначеного майна від 15.09.2009 № 5772, від 19.02.2019 № 6353, та чинного законодавства України, відсутні підстави для розірвання (припинення) вказаних договорів або зменшення суми орендної плати (призупинення її нарахування). Договір № 5772 від 15.09.2009 укладений на строк до 30.06.2019 та пролонговано до 30.06.2029 включно.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
29. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевірив у межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, з урахуванням викладеного у відзиві, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, та дійшов таких висновків.
30. Стосовно посилання Скаржника, що суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови не виконав вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.11.2024 у cправі № 920/570/23, Суд зазначає таке.
31. Верховний Суд, повертаючи цю справу № 920/570/23 на новий розгляд, у постанові від 05.11.2024 вказав на необхідність дослідження при новому розгляді справи таких обставин:
- чи є Позивач (Відповідач за зустрічним позовом) особою, щодо якої постановою Кабінету міністрів України від 03.03.2022 № 187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації" (далі - постанова КМУ №187) введено заборону на виконання грошових та інших зобов`язань; чи підпадає Позивач під визначення осіб, стосовно яких встановлено заборону відповідно до пункту 1 зазначеної Постанови КМУ № 187;
- чи розповсюджується на АТ Сумський завод "Насосенергомаш" (Відповідача) положення постанови правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" (далі - Постанови НБУ №18), а також яким чином (за встановленого) відповідні обставини впливають на баланс інтересів сторін;
- надати належну оцінку листам від 01.11.2022 №26-07/02763 та від 18.11.2022 №0594/ЮБ.
32. Відповідно до постанови КМУ № 187 до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, установлено мораторій (заборону) на:
1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором):
- громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;
- юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;
- юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації;
- юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті. 
33. Судом апеляційної інстанції у цій справі встановлено, що оскільки 47,4687% акцій підприємства Позивача належить юридичній особі, створеній відповідно до законодавства російської федерації - ТОВ "Компанія з управління майновим комплексом", на діяльність Позивача та спірні правовідносини розповсюджується дія постанови КМУ від 03.03.2022 №187.
34. Згідно підпункту 1 пункту 1 в редакції Постанов КМУ №466 від 19.04.2022, №480 від 19.04.2022 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ №719 від 24.06.2022, унормовано, що зазначене у пункті 1 Постанови КМУ №187 обмеження не застосовується до юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства України, які є банками або за рахунками яких на підставі нормативно-правових актів або рішень Національного банку дозволяється здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій.
35. 24.02.2022 Правлінням Національного Банку України була прийнята Постанова "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" від 24.02.2022р. № 18, відповідно до п. 15 якої зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації / Республіки Білорусь.
36. У свою чергу пунктом 15-2 постанови НБУ від 24.02.2022 №18 встановлено, що Національний банк України приймає рішення щодо здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками юридичних осіб, зазначених у пункті 15 цієї постанови, на підставі відповідних звернень (клопотань) державних органів України, які надаються у зв`язку зі здійсненням такими юридичними особами важливих функцій та/або надання важливих послуг, підписаних керівником державного органу/особою, яка виконує його обов`язки, або заступником керівника державного органу, уповноваженим керівником цього державного органу підписувати такі звернення (клопотання).
37. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83 Позивач включений до переліку суб`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Отже, Позивач у розумінні пункту 15-2 постанови НБУ від 24.02.2022 №18 є тією юридичною особою, яка здійснює надання важливих послуг.
38. За клопотанням Фонду державного майна України від 26.04.2022 №10-71-4668 щодо надання дозволу на здійснення видаткових операцій за рахунками АТ "Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування", зупинених згідно постанови НБУ від 24.02.2022 №18, Правлінням Національного банку України прийнято рішення щодо здійснення обслуговуючим банком видаткових операцій за рахунками АТ "ВНДІАЕН" (рішення Правління Національного банку України від 02.05.2022 року №212-рш "Про здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками юридичних осіб"), що підтверджується листами НБУ від 06.05.2022 №25-0005/32612 та Фонду державного майна України від 11.05.2022 № 10-71 -5326.
39. Враховуючи те, що постановою КМУ від 03.03.2022 №187 унормовано, що зазначене у пункті 1 постанови КМУ №187 обмеження не застосовується до юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства України, які є банками або за рахунками яких на підставі нормативно-правових актів або рішень Національного банку дозволяється здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій, та наданий дозвіл на здійснення видаткових операцій за рахунками Позивача, суд апеляційної інстанції констатував, що обмеження, які передбачені постановою КМУ від 03.03.2022 №187, до Позивача не застосовуються та не позбавляють Відповідача можливості здійснити оплату по Договору від 15.09.2009 № 5772.
40. Скаржник (Позивач за зустрічним позовом) обґрунтовує свої зустрічні позовні вимоги зміною обставин у зв`язку із прийняттям КМУ Постанови № 187, та введенням вказаною постановою мораторію, який впливає на перебіг грошових та інших зобов`язань за договором.
41. Судом апеляційної інстанції встановлено, що зі змісту зустрічної позовної заяви, підстави (істотні обставини) для розірвання договору вказано наступні: введення законодавчих обмежень щодо Відповідача (Позивача за зустрічним позовом) згідно постанови КМУ №187 та постанови Правління НБУ №18, які позбавили його можливості здійснювати закупівлю сировини та матеріалів для забезпечення виробничих потреб, Відповідач втратив значну кількість замовлень та має великі труднощі з обіговими коштами, оскільки контрагенти в Україні призупинили виконання грошових, товарних та інших зобов`язань за укладеними договорами.
42. За встановленими судами попередніх інстанцій обставинами 01.11.2022 Відповідач (Позивач за зустрічним позовом) звернувся до Позивача (Відповідача за зустрічним позовом) з листом № 26-07/02763, відповідно до якого повідомив про те, що не має наміру використовувати з 01.11.2022 орендоване майно згідно договору, у зв`язку з чим, пропонував розглянути можливість розірвання договору або зменшення суми орендної плати (призупинення її нарахування).
43. 08.11.2022 Позивач (Відповідач за зустрічним позовом) листом № 0594/юб проінформував Позивача за зустрічним позовом про те, що зміни до умов договорів оренди або їх розірвання потребує дотримання певної процедури їх розгляду та затвердження (погодження), а саме що розірвання договорів можливо лише після прийняття відповідного рішення Наглядовою радою та Загальними зборами акціонерів АТ "ВНДІАЕН", у зв`язку з чим відсутні підстави для розірвання (припинення) вищезазначених договорів або зменшення суми орендної плати (призупинення її нарахування). Договір № 5772 від 15.09.2009 укладений на строк до 30.06.2019 та пролонговано до 30.06.2029 включно.
44. Суд зауважує, що сам по собі факт наявності зазначеного листування (листи від 01.11.2022 №26-07/02763 та від 18.11.2022 №0594/ЮБ) та посилання у ньому на дію постанови НБУ №18 та постанови КМУ №187 не є достатньою підставою для визнання зобов`язань за договором оренди такими, що не можуть бути виконані. Судом апеляційної інстанції обґрунтовано встановлено, що Позивач за зустрічним позовом обмежився лише формальною констатацією факту запровадження певних нормативних обмежень, проте не надав належного правового та економічного обґрунтування.
45. Суд апеляційної інстанції погодився із позицією Позивача за зустрічним позовом, що на сторін договору оренди від 15.09.2009 №5772 - Акціонерне товариство «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування» та Акціонерне товариство "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш" поширюється як дія постанови КМУ №187, так і дія постанови НБУ №18, оскільки кінцевим бенефіціарним власником Відповідача (Позивача за зустрічним позовом) є громадянин російської федерації, а 47,4687% акцій Позивача (Відповідача за зустрічним позовом) належать юридичній особі, створеній відповідно до законодавства російської федерації. 
46. Щодо впливу вищезазначених обставин на баланс інтересів сторін договору оренди суд апеляційної інстанції вказав, що матеріали справи не містять конкретних обґрунтувань, у чому полягає зменшення майнового інтересу Позивача за зустрічним позовом у разі виконання спірного договору оренди при змінених обставинах та зміну майнового інтересу Відповідача за зустрічним позовом при цих же умовах порівняно зі співвідношенням майнових інтересів сторін, що існували при укладенні договору оренди, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між зміною обставин та неотриманням Позивачем за зустрічним позовом того, на що він розраховував при укладенні договору. Доказів повного зупинення підприємницької діяльності Позивачем за зустрічним позовом не подано. Позивач за зустрічним позовом продовжує користуватися орендованим за договором майном.
47. Суд апеляційної інстанції також врахував, що Пунктом 10.2 Договору оренди сторони передбачили, що умови договору зберігають силу протягом усього строку цього договору, у тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством установлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати до виконання зобов`язань.
48. Враховуючи вищезазначене, Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Позивачем за зустрічним позовом не доведено наявність істотної зміни обставин та одночасного існування чотирьох умов для дострокового розірвання договору, установлених частиною 2 статті 652 ЦК України. 
49. З огляду на викладене, доводи Скаржника щодо того, що суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови не виконав вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.11.2024 у cправі № 920/570/23, не знайшли свого підтвердження.
50. Також Скаржник вказує про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо застосування статті 652 Цивільного кодексу України (постанови Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №910/12154/16, від 17.04.2018 у справі №927/763/17), щодо ознак та належного підтвердження існування форс-мажорних обставин (постанови Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21, від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21 та від 31.08.2022 у справі №910/15264/21), щодо доказів та правил доказування (від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20). 
51. У зв`язку з цим, Суду звертає увагу на наступне. 
52. Статтею 652 ЦК України передбачена можливість зміни договору у зв`язку з істотною зміною обставин.
53. За змістом частин першої та другої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
54. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:
1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;
3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
55. Відповідно до висновків Верховного Суду, що викладені у постановах від 04.04.2018 у справі №910/12154/16, від 17.04.2018 у справі №927/763/17, на які посилається Скаржник, закон пов`язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК, при істотній зміні обставин.
56. Істотна зміна обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, має бути не наслідком поведінки сторін, а бути зовнішньою щодо юридичного зв`язку між ними. Обставини, якими, укладаючи його, керувалися сторони, мають змінитися настільки, що, якби останні могли це передбачити, то б узагалі не уклали договір чи уклали б його на інших умовах. За відсутності істотної зміни обставин, зокрема за незначної їх зміни або за виникнення труднощів у виконанні договору, які сторони могли розумно передбачити, договір не можна змінити за рішенням суду.
57. Отже, зміна договору за рішенням суду є винятковим заходом та здійснюється у виключних випадках, визначених статтями 651 та 652 ЦК України.
58. Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог про розірвання договору оренди індивідуально визначеного майна від 15.09.2009 № 5772 суди попередніх інстанцій виходили з того, що Позивач за зустрічним позовом не довів наявність істотної зміни обставин та одночасної наявності чотирьох умов, встановлених частиною 2 статті 652 ЦК України.
59. Такі висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах у зазначених Скаржником справах. 
60. Скаржник (Позивач за зустрічним позовом) також обґрунтовував свої зустрічні позовні вимоги наявністю форс-мажорних обставин. 
61. Суд звертає увагу, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (частина перша статті 617 ЦК, частина друга статті 218 ГК та стаття 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні").
62. Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.
63. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.
64. Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.
65. Так, наявність форс-мажорних обставин у цій справі Відповідач за первісним позовом обґрунтовує повномасштабною військовою агресією російської федерації проти України, обмеженням, встановленими постановою КМУ №187 та постановою правління НБУ від 24.02.2022 №18, якою зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками російської федерації/республіки білорусь за рахунками юридичних осіб, кінцевим бенефіціарним власниками яких є резиденти російської федерації/республіки білорусь.
66. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.11.2022 Відповідач за первісним позовом звернувся до Позивача за первісним позовом з листом № 26-07/02763, відповідно до якого повідомив про те, що не має наміру використовувати з 01.11.2022 орендоване майно згідно договору, у зв`язку з чим пропонував розглянути можливість розірвання договору або зменшення суми орендної плати (призупинення її нарахування).
67. Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21 (на яку посилається Скаржник) звернув увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин. Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти наявність вказаних обставин та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.
68. Водночас неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).
69. Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі (подібний за змістом правовий висновок міститься у п.5.63 постанови Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №904/5328/21, на яку вказує Скаржник).
70. У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції звернув увагу, що за доводами Відповідача він заявив про настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) по договорам (контрактам) листом від 28.02.2022р. № 26-07/01519, розміщеним на офіційному сайті АТ «Сумський завод «Насосенергомаш», так як зробити це засобами поштового або будь-якого іншого зв`язку не було можливості, оскільки відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, Сумська міська територіальна громада в період з 24.02.2022р. по 03.04.2022р. визнана територією активних бойових дій, на яких не функціонують державні електронні інформаційні ресурси. За твердженням Відповідача, Позивача було повідомлено про настання обставин непереборної сили в день отримання сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 15.08.2023р. № 5900-23-3593, що підтверджується листом від 16.08.2023р. № 26-07/01265, клопотанням про долучення доказів до матеріалів справи від 16.08.2023.
71. Суд апеляційної інстанції зважаючи на встановлені обставини дійшов висновку, що Відповідач своєчасно не повідомив Позивача про настання для нього надзвичайних і невідворотних обставин.
72. Окрім того, як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до пункту 10.2 Договору умови договору зберігають силу протягом усього строку цього договору, у тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством установлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати до виконання зобов`язань.
73. Зміни до умов договору або його розірвання допускається за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною (п. 10.3 Договору).
74. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (п. 10.4 Договору).
75. При цьому, судами попередніх інстанцій встановлено, що Відповідачем за первісним позовом не надано доказів неможливості виконання ним свого зобов`язання за договором №5772 від 15.09.2009 внаслідок настання форс-мажорних обставин.
76. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат ТПП, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.
77. Також Верховний Суд вказав, що сертифікат ТПП не є єдиним або обов`язковим доказом існування форс-мажорних обставин; навіть за відсутності сертифіката ТПП, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливості доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором (постанова від 13.09.2023 у справі №910/7679/22).
78. Суд апеляційної інстанції у цій справі, дослідивши текст сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 15.08.2023р. № 5900-23-3593, констатував відсутність у ньому висновків, що "саме вплив дії органів державної влади у вигляді прийняття Постанови Правлінням Національного Банку України "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" від 24.02.2022р. № 18 став підставою для неможливості своєчасного та в повному обсязі виконання Відповідачем зобов`язання по оплаті орендної плати по Договору з 24.02.2022р", як на те посилався Відповідач.
79. Суд апеляційної інстанції правильно зауважив, що для звільнення від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставинами непереборної сили) Відповідач зобов`язаний не лише надати сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, підтвердити нездійснення господарської діяльності у спірний період. При цьому суди вказали, що Відповідачем не надано доказів неможливості виконання ним свого зобов`язання за договором №5772 від 15.09.2009 внаслідок настання форс-мажорних обставин.
80. Таким чином, наведені у касаційній скарзі висновки Верховного Суду, викладені у вказаних Скаржником справах, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про недоведеність наявності підстав для розірвання укладеного між сторонами договору оренди, та не свідчать про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
81. Скаржник, посилаючись на висновки, викладені у постановах Верховного Суду, не враховує, що такі доводи касаційної скарги переважно стосуються питань, пов`язаних зі встановленими обставинами справи та з оцінкою доказів у ній.
82. Отже, підстава касаційного оскарження, наведена у касаційній скарзі у цій справі, визначена у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України, у цьому випадку не підтвердилася, тому підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
83. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
84. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
85. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що вони ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.
86. Відповідно, відсутні підстави для повороту виконання рішення Господарського суду Сумської області від 11.06.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 у справі №920/570/23.
Судові витрати
87. Понесені Скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на нього, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 11.06.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2025 у справі №920/570/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді С. Бакуліна

Н. Губенко