Сквирський районний суд Київської області

Справа № 376/2586/25 
Провадження № 2/376/325/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року Сквирський районний суд Київської області в складі:
Головуючого судді: Коваленка О.М.
при секретарі: Таранчук В.О.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,- 

Встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.
В обґрунтування своєї позовної заяви вказав, що 19.04.1991 року його мати, ОСОБА_2 , залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно, заповіла йому ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане Великополовецькою сільською радою Сквирського району Київської області 03.06.1997 року.
Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно: житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., що підтверджується довідкою виданою Великополовецьким старостинським округом № 5 Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області щодо записів погосподарської книги № 12.
Оформити спадщину у нотаріуса позивач не має можливості, оскільки оригінал правовстановлючого документу на будинок у нього відсутній, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом та просить суд: 
Визнати за ним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності та без застосування фіксації судового засідання, позов підтримує в повному обсязі (а.с.21).
Представник відповідача Фурсівської сільської ради Петлюра Олена Вікторівна в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника сільської ради (а.с.29).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.
Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач – визнати позов на будь – якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст. ст. 200,206,211,247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 19.04.1991 року, ОСОБА_2 , залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно, заповіла сину ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Великополовецької сільської ради Рубленко Н.І. 19.04.1991 року, зареєстровано в реєстрі за №62 (а.с.7).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видане Великополовецькою сільською радою Сквирського району Київської області 03.06.1997 року, актовий запис №25 (а.с.8).
Позивач є спадкоємцем після смерті спадкодавця за заповітом, згідно ст. 1223 ЦК України.
Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб 
(спадкоємців).
За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно: житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., що підтверджується копією Довідки №796 виданою Великополовецьким старостинським округом № 5 Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області 13.11.2024 року щодо записів погосподарської книги № 12, особовий рахунок № НОМЕР_3 , власником житлового будинку АДРЕСА_1 являється ОСОБА_2 (а.с.9).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
На підставі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Згідно з вимогами ч. 1, ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно п.п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування (надалі Лист), право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Підсумовуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що оскільки позивач не може в нотаріальному порядку оформити спадщину за заповітом на нерухоме майно з причин, які не залежать від його волі, відтак наявні підстави для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладених в постановах Верховного Суду від 20.03.2020 у справі № 320/8118/17, Верховного Суду від 22.09.2021 по справі №227/3750/19.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено: «аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якшо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб».
Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 крім позивача ОСОБА_1 не має, однак нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності за заповітом через те, що у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується Листом завідувача Сквирської районної державної нотаріальної контори Марини Савченко №192/01-16 від 27.03.2026 року (а.с.30) та Листом державного нотаріуса Київського обласного державного нотаріального архіву Юрія Селецького №742/01-17 від 28.04.2026 року (а.с.34).
На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивач після смерті ОСОБА_2 прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріуса, оформити спадщину належним чином не має можливості, оскільки в нього відсутні оригінали правовстановлючих документів на спадкове майно, отже, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суду з даним позовом позивач не має можливості. 
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 4,5,12,13, 19, 81, 82, 200,206, 211,247,258,259,263 – 265, 315, 352,354 ЦПК України, ст.ст. 1216,1217,1218,1223,1233, 1274 , 1297 ЦК України, суд, -

Ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м.
З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко