ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

вул. Коцюбинського, 2А, м. Ужгород, 88605, e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua, вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/446/25 

Господарський суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Сисина С.В., за участі секретаря судового засідання Далекорій Б.В., розглянувши у загальному позовному провадженні справу
за позовом Закарпатської обласної прокуратури, код ЄДРПОУ – 02909967, місцезнаходження - Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Коцюбинського, будинок 2а в інтересах держави в особі
позивача 1: Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, код ЄДРПОУ - 38015668, місцезнаходження – 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Швабська, будинок 14, 
позивача 2: Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, код ЄДРПОУ - 04349805, місцезнаходження – 90520, Закарпатська область, Тячівський район, селище міського типу Усть-Чорна, вулиця Верховинська, будинок 233,
до відповідача: Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», код ЄДРПОУ - 44768034, місцезнаходження - 01601, місто Київ, вулиця Руставелі Шота, будинок 9А, в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу – 45554542, місцезнаходження – 88017, Закарпатська область, Ужгородський район, місто Ужгород, вулиця Собранецька, будинок 156, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , місце проживання – АДРЕСА_1 ,
про стягнення шкоди, заподіяної довкіллю, порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища,
за участі представників сторін:
від прокуратури – Черненко С.С., прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури Закарпатської обласної прокуратури,
від позивача 1 – Пеняк Н.М. (у порядку самопредставництва),
від позивача 2 - не з`явився, 
від відповідача – адвоката Василечко А.В. (згідно ордеру серії АО №1213066 від 12.01.2026),
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - не з`явився,
В С Т А Н О В И В :
Закарпатська обласна прокуратура звернулася до Господарського суду Закарпатської області в інтересах держави в особі позивача 1: Державної екологічної інспекції у Закарпатській області та позивача 2: Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області з позовною заявою від 15.04.2025 за вих. №12-328ВИХ-25 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», згідно з якою просить стягнути з відповідача шкоду заподіяну довкіллю порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 761317,91 грн, що також встановлено під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №120220071160000252 від 07.05.2022 за обвинуваченням ОСОБА_1 (майстра лісу Лопухівського лісництва Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство») у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено головуючого суддю Сисина С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 18.04.2025 позовну заяву Закарпатської обласної прокуратури про стягнення шкоди заподіяної довкіллю – залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.
На виконання вимог ухвали суду від 18.04.2025 від Закарпатської обласної прокуратури надійшла заява про усунення недоліків від 24.04.2025 (зареєстрована за вх.№02.3.1-02/3932/25 від 24.04.2025) та через систему «Електронний суд» від Закарпатської обласної прокуратури надійшла заява про усунення недоліків від 24.04.2025 (зареєстрована за вх.№ 02.3.1-02/3916/25 від 24.04.2025), до яких долучені докази усунення недоліків позовної заяви.
Згідно ухвали суду від 28.04.2025 відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 28.05.2025; сторонам встановлено строки на подачу заяв по суті справи.
14.05.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача – адвоката Василечко А.В. надійшов відзив на позовну заяву (зареєстрований за вхідним №02.3.1-02/4630/25).
16.05.2025 через систему «Електронний суд» від Закарпатської обласної прокуратури надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/4738/25).
22.05.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача – адвоката Василечко А.В. надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (зареєстроване за вхідним №02.3.1-02/4947/25).
28.05.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача – адвоката Василечко А.В. надійшло клопотання про зупинення розгляду справи від 27.05.2025 (зареєстроване за вхідним №02.3.1-02/5130/25).
28.05.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача – адвоката Василечко А.В. надійшло клопотання від 27.05.2025 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору (зареєстроване за вхідним №02.3.1-02/5136/25).
Ухвалою суду від 28.05.2025 задоволено усне клопотання прокурора про відкладення підготовчого засідання, відкладено підготовче засідання на 16.06.2025. 
02.06.2025 і 03.06.2026 від Закарпатської обласної прокуратури надійшли заперечення проти клопотання відповідача про залучення третіх осіб у справі та зупинення провадження (зареєстровані за вхідним №02.3.1-02/5261/25 та №02.3.1-02/5292/25).
Враховуючи, що головуючий суддя Сисин С.В. 16.06.2025 перебував у відпустці згідно наказу №02.4-08/17-к від 11.06.2025, ухвалою суду від 11.06.2025 наступне підготовче засідання призначенона 23.06.2025.
Ухвалою суду від 23.06.2025 задоволено клопотання представника відповідача – адвоката Василечко А.В. від 27.05.2025 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору; залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача– ОСОБА_1 (далі – третя особа); зобов`язано прокурора та відповідача надіслати третій особі цінним листом з описом вкладення усі заяви по суті справи, а також усі заперечення на клопотання, інші письмові заяви – до 28.06.2025; запропоновано третій особі подати/надіслати суду пояснення щодо позову та/або відзиву, поданих клопотань відповідача, оформлені згідно з вимогами ст. 168 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання таких документів від прокурора і відповідача; продовжено з ініціативи суду строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 25.07.2025.
Згідно з ухвалою від 25.07.2025 задоволено усне клопотання представника відповідача – адвоката Василечко А.В. про відкладення розгляду справи, наступне підготовче засідання призначене на 11.09.2025.
Згідно наказу Господарського суду Закарпатської області №02.4-08/31-к від 18.08.2025 судді Сисину С.В. надано відпустку станом на 11.09.2025, а тому згідно з ухвалою від 18.08.2025 підготовче засідання у справі призначене на 15.10.2025.
Ухвалою від 15.10.2025 суд задовольнив клопотання Закарпатської обласної прокуратури від 13.10.2025 та клопотання адвоката Келемен Р.Ю. від 15.10.2025 (представника третьої особи) про відкладення підготовчого засідання, наступне підготовче засідання призначене на 12.11.2025.
Згідно з ухвалою від 12.11.2025 суд задовольнив клопотання представника відповідача – адвоката Василечко А.В. від 07.11.2025 про залишення без руху позовної заяви в справі №907/446/25 (зареєстроване за вхідним №02.3.1-02/9750/25); залишив без руху після відкриття провадження у справі позовну заяву Закарпатської обласної прокуратури про стягнення з відповідача шкоди, заподіяної довкіллю у розмірі 761317,91 грн; встановив прокурору строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.
17.11.2025 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від Закарпатської обласної прокуратури надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви від 17.11.2025 (зареєстрована за вх.№02.3.1-02/10005/25), до якої долучено платіжну інструкцію про сплату судового збору, відтак, згідно з ухвалою від 20.11.2025 суд продовжив розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 10.12.2025.
Враховуючи тимчасову непрацездатність судді Сисина С.В. станом на 10.12.2025, призначене на цей день підготовче засідання у справі не відбулося. З урахуванням наведеного, згідно ухвали від 12.12.2025 суд призначив підготовче засідання по справі на 28.01.2026.
Згідно з ухвалою від 28.01.2026 суд задовольнив усне клопотання прокурора про відкладення підготовчого засідання та відклав підготовче засідання на 26.02.2026.
23.02.2026 через канцелярію суду від Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області надійшла заява №90/03-28 від 23.02.2026 (зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/1694/26), згідно з якою позивач 2 повідомляє про підтримання позовної заяви прокурора в повному обсязі та просить судовий розгляд справи здійснювати без участі представника Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області.
Відповідно до ухвали від 26.02.2026 суд відмовив у задоволенніклопотання представника відповідача - адвоката Василечко А.В. про зупинення розгляду справи від 27.05.2025 до набрання законної сили судового рішення по справі № 307/674/23, що розглядається Тячівським районним судом Закарпатської області; закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті на 31.03.2026.
31.03.2026 судове засідання не могло бути проведене через неналежне функціонування системи відеоконференцзв`язку, про що секретарем судового засідання складено акт про несправність (неналежне функціонування) системи відеоконференцзв`язку №02.2-09/130/26 від 31.03.2026, а відтак, згідно з ухвалою від 31.03.2026 суд призначив розгляд справи по суті на 06.05.2026.
У судовому засіданні по розгляду справи по суті 06.05.2026 під час з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами, суд заслухав вступне слово прокурора та представників позивача 1 та відповідача, дослідив письмові докази, а також пояснення учасників справи, що містяться в заявах по суті справи, відповідно до ст. 217 ГПК України оголосив про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, після чого згідно ухвали від 06.05.2026 оголосив перерву в судовому засіданні до 03.06.2026.
У судовому засіданні по розгляду справи по суті 03.06.2026 у судових дебатах суд заслухав виступи з промовами (заключними словами) прокурора, представника позивача 1, представника відповідача, після чого суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення у цьому судовому засіданні.
Після повернення 03.06.2026 зі стадії ухвалення судового рішення, у порядку ч.ч. 1 та 6 ст. 240 ГПК України суд проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду.
Згідно з ч. 6 ст. 233 ГПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Аргументи сторін
Суть спору за позицією позивача
Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначає, що Закарпатською обласною прокуратурою в ході реалізації представницьких повноважень встановлено факт порушення вимог екологічного законодавства щодо невідшкодування постійним лісокористувачем шкоди, заподіяної лісовому фонду держави. Згідно з матеріалами кримінального провадження №12022071160000252 від 07.05.2022 (далі – кримінальне провадження), у період із 08.12.2021 по 04.05.2022 на території кварталу 10 виділів 15, 22, 24 Лопухівського лісництва Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» (правонаступником якого є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії Карпатський лісовий офіс) виявлено факт незаконної рубки 61 дерева порід ялина, ялиця, бук та явір, що також було підтверджено у ході проведення огляду місця події 20.07.2022 згідно протоколу огляду, складеного слідчим П`ятого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м.Львові, за участю спеціаліста Державної екологічної інспекції у Закарпатській області. На переконання прокурора, вказане правопорушення стало можливим внаслідок неналежного виконання своїх службових обов?язків майстром лісу Бурсою І.П., що також підтверджується обвинувальним актом у кримінальному провадженні, який скерований для розгляду по суті в Тячівський районний суд Закарпатської області (справа №307/674/23). Відповідно до розрахунку Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, висновку експерта №3665-E від 18.11.2021, інших долучених до позовної заяви доказів підтверджено розмір завданих навколишньому природному середовищу збитків через незаконну рубку дерев у сумі 761317,91 грн.
Обгрунтовуючи за наведених обставин справи підстави стягнення з відповідача шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу через виявлений факт незаконної рубки дерев у розмірі 761317,91 грн, така позиція прокурора ґрунтується на тому, що відповідачем, як правонаступником Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» та постійним лісокористувачем, було порушено встановлені вимоги ст. 19 та ст. 64 Лісового кодексу України щодо забезпечення охорони, захисту та збереження лісових насаджень. Прокурор наголошує, що на відповідача покладено обов`язок здійснювати комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних рубок, а незабезпечення такого захисту свідчить про протиправну бездіяльність лісокористувача. Оскільки шкода довкіллю у вказаному розмірі була заподіяна внаслідок неналежного виконання службових обов`язків працівником підприємства під час їх виконання, а тому обов`язок з відшкодування збитків у повному обсязі, відповідно до ст. 1166 та 1172 ЦК України, має бути покладений на юридичну особу - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс». Прокурор стверджує, що цивільно-правова відповідальність за самовільну рубку третіми особами на підконтрольній території покладається саме на постійного лісокористувача, чия бездіяльність призвела до втрати лісових ресурсів.
Позиція позивача 1
У судовому засіданні під час розгляду справи по суті та у судових дебатах представник позивача 1 повідомила, що Державна екологічна інспекція у Закарпатській області позовні вимоги прокурора у справі підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Позиція позивача 2
У заяві №90/03-28 від 23.02.2026 Усть-Чорнянська селищна рада Тячівського району Закарпатської області зазначила, що позовні вимоги прокурора у справі вона підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, вказавши одночасно, що просить розгляд справи здійснювати без участі її представника.
Позиція відповідача
У відзиві на позовну заяву від 13.05.2025, відповідач зазначивши, що для застосування деліктної відповідальності необхідна наявність чотирьох елементів: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку та вини, вказав про відсутність складу цивільного правопорушення зі сторони ДСГП «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» як правонаступника Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство».
Так, на переконання відповідача, прокурором не доведено протиправної бездіяльності Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство», оскільки не вказано, які саме норми лісового господарства були порушені та які конкретні дії не вчинив лісокористувач для охорони лісу. Навпаки, саме посадові особи Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» виявили незаконну рубку 61 дерева та оперативно повідомили про це правоохоронні органи відповідно до листа від 05.05.2022 №152, що свідчить про належне виконання ними службових обов`язків, так як саме вони виявили незаконну рубку дерев та відповідно добросовісно і належним чином виконували покладені на них обов`язки щодо контролю і збереження лісів.
Відповідач зазначає, що прокурор у позовній заяві, обгрунтовуючи позовні вимоги до відповідача, сам вказує на не встановленні осіб, які вчинили незаконну рубку 61 дерев. А тому, так як ст.105 Лісового кодексу передбачає відповідальність за порушення лісового господарства тільки тих осіб, які винні у незаконному вирубуванні дерев, а особи, які вчинили таку незаконну рубку не встановлені правоохоронними органами, то наведене, на переконання відповідача, виключає задоволення позовних вимог прокурора в даній господарській справі тим більше, що відповідно до тверджень ДСГП «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» факт належного виконання відповідачем заходів, спрямованих на охорону та збереження лісів, позовною заявою і доданими до неї матеріалами не спростовано.
Відповідач наголошує на передчасності позову через розгляд судом обвинувального акту стосовно ОСОБА_1 про обвинувачення його за ст.367ч.2 КК України у кримінальному провадженні №12022071160000252, а відтак у межах справи №307/674/23 розглядаються обставини вчинення майстром лісу ОСОБА_1 кримінального правопорушення. З посиланням на ст.128 КПК України, згідно з якою цивільний позов має пред`являтися під час кримінального провадження до обвинуваченого або особи, яка несе відповідальність за його дії, відповідач вказує, що розгляд цієї справи в господарському суді до вироку у кримінальній справі може призвести до подвійного стягнення коштів, що порушує принцип справедливості.
У відзиві відповідач вказує, що прокурор поза розумним сумнівом стороннього спостерігача не довів долученими до позовної заяви належними і допустимими доказами дійсний розмір збитків, які завдані відповідачем державі. Такі свої заперечення щодо незгоди з розміром заподіяних збитків відповідач наводить із посиланням на постанову Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 909/114/21, у якій вказано, що розрахунок шкоди не може ґрунтуватися на припущеннях позивача, оскільки вони не є фактичними даними в розумінні статті 73 Господарського процесуального кодексу України, тому відсутність належних та достовірних доказів, які б підтвердили точну кількість пнів, їх ознаку та діаметр, у результаті незаконної рубки відповідачем, виключає можливість встановлення дійсного розміру шкоди, завданої відповідачем навколишньому природному середовищу як обов`язкової умови для настання відповідальності.
З приводу таких аргументів відповідач вказує про недостовірність доказів щодо розміру шкоди із посиланням на розрахунок такої шкоди, складений Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області, так як інспекція не проводила належної перевірки із застосуванням інструментально-лабораторного контролю та не складала відповідний акт за результатами державного нагляду. До позовної заяви прокурор не долучив інформацію щодо вимірювальних приладів, які застосовували працівники екологічної інспекції при складанні розрахунку заподіяної шкоди, а тому невідомо, чи проходили такі прилади сертифікацію, хто саме з уповноважених осіб здійснював заміри, у який метод здійснювалися заміри та не навів інші відомості, які необхідні для вірного нарахування заподіяної шкоди, а також прокурором не встановлено як давно була здійснена незаконна рубка 61 дерев.
На переконання відповідача, протокол огляду місця події від 20.07.2022 лише виявляє та письмово фіксує відомості щодо обставини вчинення кримінального правопорушення, однак, не встановлює сам факт кримінального правопорушення.
Відповідач вважає, що відсутні підстави враховувати при ухваленні рішення висновок за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи по кримінальному провадженню № 12022071160000252 від 18.11.2022 № 3665-Е, так як відповідна експертиза проведена без здійснення особистого огляду експертом виявлених пнів зрубаних дерев та проведення їх обмірів і такий висновок експертом зроблений із зазначенням, що «даний висновок експерта є достовірним за умови, що надані ініціатором судової експертизи документи є достовірними». 
Щодо цього відповідач наголошує, що судово інженерно-екологічна експертиза була проведена по матеріалах кримінального провадження методом дослідження матеріалів наданих експерту органом, який призначив експертизу, а натомість висновок експерта не містить відомостей щодо натурного обстеження експертом місяця можливого спричинення шкоди та перевірки фактичних відомостей на підставі яких було здійснено розрахунок, що виключає можливість врахування судом такого висновку експертизи при ухваленні рішення.
Підсумовуючи викладене, відповідач зазначає, що визначений прокурором до стягнення з відповідача розмір шкоди, завданої незаконною рубкою дерев, в сумі 761317,91 грн є лише припущенням прокурора, так як такий розмір не підтверджений достовірними доказами. 
На завершення відповідач вказує на недоведеності місця вчинення правопорушення, що є обов`язковою умовою правильного вибору позивача – органу місцевого самоврядування, на користь якого стягується шкода, заподіяна довкіллю через факт незаконної рубки дерев. На переконання відповідача, у матеріалах справи відсутні чіткі дані, чи була здійснена рубка в межах території Усть-Чорнянської селищної ради. Оскільки територіальна приналежність ділянки не підтверджена документально, Усть-Чорнянська селищна рада не може вважатися належним позивачем, а її права порушеними. 
З огляду на сукупність цих обставин, відповідач просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 
Бурса І.П., який є обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, у справі №307/674/23, яка знаходиться на розгляді в Тячівському районному суді Закарпатської області, та який залучений судом згідно ухвали від 23.06.2025 до участі в справі №907/446/25 як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, а також його представник – адвокат Келемен Р.Ю., який 15.10.2025 подав клопотання про відкладення призначеного на 15.10.2025 підготовчого засідання та надання йому можливості ознайомитися із справою в системі «Електронний суд», будучи неодноразово належним чином повідомлені судом про призначені у справі підготовчі та судові засідання по розгляду справи по суті, не забезпечили своєї участі в таких судових засіданнях і не подавали суду пояснень щодо позиції третьої особи з приводу позовних вимог прокурора у справі.
Доводи викладені сторонами у інших заявах по суті справи
У відповіді на відзив від 16.05.2025, прокурор на спростування доводів відзиву відповідача, підтверджує доводи позовної заяви про те, що Державне підприємство «Брустурянське лісомисливське господарство» (правонаступником якого є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії Карпатський лісовий офіс) як постійний лісокористувач, не забезпечив належну охорону та збереження лісових насаджень на закріпленій за ним території, що призвело до вчинення незаконної рубки дерев невстановленими особами та завдання збитків державі у розмірі 761317,91 грн. Прокурор наголошує на протиправній бездіяльності працівників Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство», оскільки обов`язок щодо охорони лісу від самовільних порубок покладено безпосередньо на постійного лісокористувача згідно з нормами Лісового кодексу України. Факт правопорушення підтверджується сукупністю доказів, зібраних у межах кримінального провадження, зокрема протоколом огляду місця події від 20.07.2022, яким зафіксовано наявність пнів 29 дерев породи «Ялина», «Ялиця», 25 дерев породи «Бук» та 7 дерев породи «Явір» без ознак відведення в рубку (відсутність клейма та затисів), висновками експертиз у кримінальному провадженні, іншими матеріалами кримінального провадження, копії яких долучені до позовної заяви. 
Щодо заперечень відповідача про відсутність акта перевірки Державної екологічної інспекції, прокурор зазначає, що залучення інспекторів у якості спеціалістів під час проведення слідчих дій є правомірним та достатнім способом фіксації збитків, що також передбачено приписами КПК України. З посиланням на пункт 6 Порядку взаємодії між органами прокуратури, Національної поліції України, Служби безпеки України, уповноваженими органами державного нагляду (контролю), державними спеціалізованими установами під час виявлення та здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень проти довкілля, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України від 16 червня 2022 року №94/363/150/226/356, прокурор стверджує про залучення спеціалістів-працівників Державної екологічної інспекції у Закарпатській області при проведенні слідчим огляду місяця події відповідно до протоколу від 20.07.2022. А відтак, матеріали огляду місця події, тобто місця незаконної рубки дерев включають попневий перелік виявлених незаконних рубок дерев із зазначенням діаметрів, такий протокол підписаний учасниками огляду, а відтак є належним доказом, оскільки відображає фактичні дані про місце рубки дерев та характер незаконно зрубаної деревини. Прокурор акцентує увагу, що в умовах воєнного стану та дії мораторію на проведення планових заходів державного нагляду, використання матеріалів кримінального провадження є об`єктивно необхідним та законним засобом доказування цивільно-правової відповідальності.
Прокурор окремо відхиляє аргументи відповідача щодо недопустимості висновку інженерно-екологічної експертизи №3665-Е від 18.11.2022 та щодо цього вказує, що чинне законодавство не містить вимоги щодо обов`язкового натурного обстеження ділянки безпосередньо експертом, якщо висновок може бути наданий на підставі достовірних вихідних даних (протоколів огляду, фототаблиць та вікових кернів тощо). Визначення методики дослідження є прерогативою експерта, а докази, отримані в межах кримінального процесу, мають повну доказову силу в господарському судочинстві, якщо вони стосуються предмета спору. Крім того, експертизою встановлено, що рубка відбулася в осінньо-зимовий період 2021 року, що спростовує доводи відповідача про не встановлення періоду незаконної рубки дерев і про належне виконання ДП «Брустурянське лісомисливське господарство» функцій по охороні та збереженні лісу. 
Прокурор спростовує твердження відповідача про невизначеність місця заподіяння шкоди, посилаючись на офіційну відповідь філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» на запит прокуратури від 14.02.2025, у якій чітко зазначено, що квартал 10 виділи 15, 22, 24 Лопухівського лісництва територіально належать до Усть-Чорнянської селищної громади. 
Посилаючись на стандарт «вірогідності доказів» у господарському судочинстві, вказуючи, що відповідач заперечив розмір заподіяних збитків, щодо цього прокурор наголошує, що водночас відповідач не дотримався такого стандарту доказування, оскільки не надав жодного контрдоказу, який би спростував факт порубки або відсутність його вини, іншого розміру збитків, а, відтак, на переконання прокурора, ДСГП «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» повинне нести повну матеріальну відповідальність за заподіяну довкіллю шкоду через незаконну рубку дерев, про які зазначено у позовній заяві, в загальному розмірі 761317,91 грн.
У запереченні на відповідь на відзив від 21.05.2025, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» наголошує на відсутності в діях відповідача, зокрема діях Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» складу цивільного правопорушення, зокрема протиправної поведінки, яка б стала причиною заявлених збитків. Відповідач зазначає, що прокуратура не надала належних та допустимих доказів нездійснення підприємством конкретних заходів з охорони лісу, передбачених законодавством та щодо цього відповідач вказує, що обов`язок доведення протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається саме на позивача. 
Щодо цього, відповідач наголошує, що ні у позовній заяві, ні у письмовій відповіді на відзив прокурор конкретного, передбаченого чинним законодавством України заходу щодо охорони лісів, який зобов`язаний був вчинити відповідач, однак не вчинив, не назвав, так як прокурор обмежився загальними твердженнями про факт незаконної рубки, не визначивши, який саме обов`язок не виконав лісокористувач, що свідчить про недотримання вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України.
Відтак, на переконання відповідача, прокурор не довів протиправну поведінку відповідача під час ведення лісового господарства, яка б спричинила спірні збитки, як обов`язкового елементу складу цивільно правопорушення, що виключає стягнення з відповідача такої шкоди в спірній сумі.
Окрему увагу відповідач приділяє недостовірним доказам щодо розрахунку розміру шкоди, які долучені до позовної заяви, так як прокурор не довів дотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 щодо визначення діаметра пнів при фіксації обставин виявленої незаконної рубки дерев. Такі свої доводи відповідач наводить з посиланням на постанову Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 907/449/22 і щодо цього вказує, що у протоколі огляду місця події від 20.07.2022 відсутні відомості про методику вимірювання, а експерт при проведенні інженерно-екологічної експертизи особисто виміри не здійснював. А тому відсутність точних даних про параметри пнів виключає можливість встановлення дійсного розміру шкоди.
Відповідач вважає позовні вимоги до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» передчасними, оскільки наразі триває розгляд кримінальної справи №307/674/23 за обвинуваченням ОСОБА_1 . Оскільки потерпілою особою у зазначеному кримінальному провадженні визнано Усть-Чорнянську селищну раду, стягнення коштів з відповідача до завершення розгляду справи щодо безпосереднього винуватця може призвести до подвійного стягнення або безпідставного стягнення коштів з лісогосподарського підприємства.
Крім того, представник відповідача ставить під сумнів статус Усть-Чорнянської селищної ради як належного позивача у справі. Попри відсутність заперечень щодо географічного розташування місця рубки, у матеріалах справи відсутні докази належності земельної ділянки до земель комунальної чи державної власності в розумінні Земельного кодексу України. Оскільки суми збитків є джерелом формування бюджетів різних рівнів залежно від місця завдання шкоди (в межах населеного пункту чи за його межами), відсутність чіткої ідентифікації правового статусу землі унеможливлює встановлення особи, чиї права було порушено.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
06.05.2022 Державним підприємством «Брустурянське лісомисливське господарство» до Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області згідно листа №152 від 05.05.2022 направлені матеріали по факту порушення природоохоронного законодавства згідно акту раптової перевірки, в результаті якої виявлено самовільну рубку дерев різних порід в майстерському обході №6 Лопухівського лісництва. 
У цьому ж листі №152 від 05.05.2022 Державне підприємство «Брустурянське лісомисливське господарство» зазначило, що раптовою ревізією виявлено: у кварталі 10/15 - об`єм зрубаної деревини складає 16,60 кбм., а розмір нанесеної шкоди становить 145768,00 грн; у кварталах 10/22,24 - об`єм зрубаної деревини складає 78,09 кбм., а розмір нанесеної шкоди становить 600333,50 грн.
Так, відповідно до акту службового розслідування Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» по Лопухівському лісництву від 04.05.2022 (далі – акт службового розслідування), комісією у складі: голова комісії – провідний спеціаліст з охорони лісу Михалчич В.В., членів комісії – провідний спеціаліст захисту лісу Костяк І.В., провідний інженер лісового господарства Адамчук І.І., старший майстер лісу підрозділу ланки відводу і таксації лісосік Кухта В.І., старший майстер лісу підрозділу ланки відводу і таксації лісосік Калинюк Ю.Ю. та провідний юрисконсульт Брюхович М.Ю. у присутності лісничого Лопухівського лісництва Банга В.В., помічника лісничого ОСОБА_2 та майстра лісу Бурса І.П. на підставі наказу №110 від 21.04.2022, проведено службове розслідування в майстерському обході №6 Лопухівського лісництва в ході аудиторської перевірки від 14.04.2022, якою була виявлена незаконна рубка в майстерському обході №6, кварталів 10/15, 22, 24 Лопухівського лісництва (майстер лісу ОСОБА_1 ) в урочищі «Воловець».
У ході службового розслідування комісією було виявлено факт незаконної рубки в Лопухівському лісництві кварталі 10/15 рубка дерев різних порід в кількості 15 штук, загальна маса яких становить 16,59 кбм., розмір шкоди, заподіяної лісовому господарству становить – 145768,00 грн. 
В кварталі 10/22, 24 виявлено рубку небезпечних дерев згідно лісорубного квитка №012263 від 14.07.2021 на площі 2,5 га. Встановлено, що відведено в рубку 60 штук, дерев породи ялина, ялиця, бук, загальна маса яких становить 28,0 кбм., з загальної кількості пнів 40 штук неліквідна деревина, по факту здійснилася рубка дерев більшого діаметру та кращого класу якості. Попенним переліком пнів виявлено 46 штук дерев різних порід, які зрубані без наявності відпускного товару. Об`єм загальної маси становить 78,0 кбм. Розмір завданої шкоди лісовому господарству становить 600333,50 грн.
В акті службового розслідування зазначено, що у зв`язку з порушенням природоохоронного законодавства та неналежного виконання посадових обов`язків, які призвели до значних збитків нанесених лісовому господарству, комісія вважає за доцільне притягнути до дисциплінарної відповідальності посадових осіб Лопухівського лісництва, а саме: лісничого ОСОБА_3 , помічника лісничого ОСОБА_2 та майстра лісу ОСОБА_1 .
Вказаний акт службового розслідування підписаний без зауважень усіма членами комісії по проведенню службового розслідування, а також ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу від 10.01.2023 з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №12022071160000252, складеного Шостим відділом (з дислокацією в Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у м.Львові, встановлено реєстрацію 07.05.2022 такого кримінального провадження за ст.246 ч.4 і ст. 367 ч.2 КК України за фактом виявлення незаконної рубки дерев на території Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське лісомисливське господарство» в кварталі 10/15 дерев різних порід в кількості 15 штук, збитки лісовому господарству становлять 145768,00 грн, в кварталі 10/22, 24 дерев різних порід в кількості 46 штук, збитки лісовому господарству становлять 600333,50 грн, та вказано, що незаконну рубку допущено через неналежне виконання своїх функціональних обов`язків з охорони лісу майстром лісу ОСОБА_1 . У цьому ж витягу вказано, що Державним агентством з лісових ресурсів України у ході проведення позапланового внутрішнього аудиту оцінки діяльності Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» виявлено незаконні рубки дерев на території Лопухівського лісництва у кварталі 10, виділи 15, 22 і 24, про що вказано в аудиторському звіті від 12.05.2022. 
У витязі від 10.01.2023 з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №12022071160000252 від 07.05.2022 зазначено про особу, якій повідомлено про підозру в цьому кримінальному провадженні – ОСОБА_1 .
Згідно з постановою від 25.07.2022 прокурор Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області постановив: об`єднати кримінальні провадження №12022071160000252 від 07.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та №42022070060000101 від 14.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України в одне провадження; присвоїти об`єднаному кримінальному провадженню №12022071160000252; внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Враховуючи наведене, до позовної заяви прокурором долучені копії матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №12022071160000252 від 07.05.2022, у якому обвинувальний акт стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 367 КК України (про обвинувачення його як майстра Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське лісомисливське господарство» у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам у виді заподіяння шкоди в сумі 761317,91 грн) 20.02.2023 скерований для розгляду в Тячівський районний суд Закарпатської області. Долучені до позовної заяви прокурора матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №12022071160000252 від 07.05.2022, а саме: протокол огляду від 20.07.2022, відомості попневого переліку виявлених пнів дерев без ознак відведення в рубку, розрахунок розміру шкоди, заподіяної незаконним вирубуванням дерев від 02.08.2022, висновок експерта з інженерно-екологічного виду досліджень №3665-Е від 18.11.2021, акт службового розслідування по Лопухівському лісництву від 04.05.2022 та інші - підтверджують факт виявлення незаконної рубки 61 дерева порід «Ялина», «Ялиця», «Бук» та «Явір» у кварталі 10 виділах 15, 22, 24 Лопухівського лісництва Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» та факт заподіяння у зв`язку з цим шкоди довкіллю в сумі 761317,91 грн. 
Так, згідно з постановою про залучення спеціаліста від 19.07.2022, слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львів постановив: залучити у кримінальному провадженні №12022071160000252 від 07.05.2022 представника (спеціаліста) Державної екологічної інспекції у Закарпатській області для обстеження місць самовільних рубок дерев; підстава залучення спеціаліста, яка наведена у постанові,-для з`ясування питань, що мають значення для повного і об`єктивного розслідування кримінального провадження, для чого необхідні спеціальні знання. 
У листі без номера і дати директор Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» на адресу слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львів, зазначив, що на лист слідчого від 18.07.2022 №12-51-1006-2-вих-22 керівник підприємства просить огляд територій кварталу 10 виділів 15, 22 і 24 Лопухівського лісництва у кримінальному провадженні за ч.2 ст.367 КК України провести за участю представників Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство».
Згідно протоколу огляду від 20.07.2022, проведеного слідчим П`ятого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого в м. Львові, за участю спеціаліста Державної екологічної інспекції у Закарпатській області Дяченко І.Б., прокурора Закарпатської обласної прокуратури, службових осіб Лопухівського лісництва, слідчим у присутності вказаних осіб оглянуто квартал 10 виділи 15, 22, 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ» та на вказаних територіях виявлено пні дерев без ознак відведення в рубку. У протоколі зазначено, що на кореневих лапах вказаних пнів відсутні затиси та відтиски клейма про відведення в рубку та в ході огляду, за допомогою повіреної сертифікованої металевої рулетки, спеціалістом проведено заміри середніх діаметрів виявлених пнів дерев без ознак відведення в рубку (у сантиметрах), з розрахунку найбільшого та найменшого діаметра кожного пня та встановлено їх породи. Таким чином, в ході огляду виявлено пні 29 дерев без ознак відведення в рубку породи «Ялина», «Ялиця», породи «Бук» - 25 дерев та породи «Явір» - 7 дерев. Під час огляду на території кварталу 10 виділи 15, 22, 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ» із застосуванням буру "Halgof" відібрано вікові керни із виявлених пнів дерев без ознак відведення в рубку та поряд ростучих дерев аналогічних порід та діаметрів по п`ять взірців кожного. 
До протоколу огляду долучені відомості попневого переліку виявлених пнів дерев без ознак відведення в рубку.
Як встановлено судом, протокол огляду від 20.07.2022, складений слідчим, а також долучена до протоколу відомість попневого переліку виявлених пнів дерев без ознак відведення в рубку на території кварталу 10 виділи 15, 22, 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ», підписані без зауважень присутніми при проведенні огляду особами, в тому числі спеціалістом Державної екологічної інспекції у Закарпатській області Дяченком І.Б. та службовими особами Лопухівського лісництва Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство».
З розрахунку розміру шкоди, заподіяної незаконним вирубуванням дерев у кварталі 10 виділи 15, 22, 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ» від 02.08.2022, встановлено, що загальний розмір заподіяної шкоди становить 761317,91 грн. Розрахунок проведений спеціалістом Державної екологічної інспекції у Закарпатській області І.Дяченко (який був присутній при проведенні огляду вказаного місця незаконної рубки дерев на території кварталу 10 виділи 15, 22, 24 Лопухівського лісництва відповідно до протоколу огляду від 20.07.2022) і такий розрахунок складений на підставі ст.20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665.
За результатами проведення ботанічної експертизи у кримінальному провадженні №12022071160000252 від 07.05.2022 вбачається, що дерева, пні від яких виявлені у кварталі 10 виділи 15, 22, 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ» були зрубані у осінньо-зимовий період 2021 року. 
Відповідно до висновку експерта №3665-Е від 18.11.2021 за результатами проведеної інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №12022071160000252, експерт дійшов такого висновку: 
« 1. Дослідженням поданих документів та матеріалів справи в межах спеціальних знань експерта з інженерно-екологічного виду досліджень встановлено, що рубка дерев у кварталі 10 виділах 15, 22, 24 території Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське лісомисливське господарство» проведена без дозвільних документів, тобто з порушенням вимог природоохоронного законодавства. Таким чином, рубка здійснювалася з порушенням чинних на момент досліджуваної події нормативних актів, а саме: ст. 69 Лісового кодексу України, постанови КМУ від 23.05.2007 №761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів» і ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 №1264-ХІ.
2. Дослідженням поданих документів та матеріалів справи в межах спеціальних знань експерта з інженерно-екологічного виду досліджень, підтверджується розрахунково та документально прогнозований розрахунок розміру збитків, завданих внаслідок самовільної рубки дерев у кварталі 10 виділах 15, 22, 24 на території Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське лісомисливське господарство», розрахований Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області та становить 761317,91 грн (сімсот шістдесят одну тисячу триста сімнадцять гривень 00 копійок).
3. До настання наслідків досліджуваної події у вищезазначених кварталі і виділах Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ» з технічної точки зору спричинилися дії службових осіб ДП «Брустурянське ЛМГ», які не відповідали вимогам чинних галузевих нормативних актів, що безпосередньо регулюють правовий режим ведення лісового господарства в частині збереження природних ресурсів та охорони довкілля.
4. Дослідженням поданих документів та матеріалів справи в межах спеціальних знань експерта з інженерно-екологічного виду досліджень встановлено, що дерева, пні від яких виявлено у кварталі 10 виділ 15, 22, 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ» були зрубані у осінньо-зимовий період 2021 року.».
Згідно протоколу огляду документів від 21.07.2022, складеного слідчим Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львів, таким слідчим оглянуто журнал лісопорушень Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ», в якому зафіксовані виявлені порушення на території кварталу 10 виділах 15, 22 та 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ». 
Згідно протоколу огляду документів від 04.01.2023, складеного слідчим Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львів, цим слідчим оглянуто аудиторський звіт позапланового внутрішнього аудиту оцінки діяльності ДП «Брустурянське ЛМГ», складений Аудиторською групою Державного агентства лісових ресурсів України. Зокрема, проведеним позаплановим аудитом діяльності Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» виявлені факти незаконних рубок дерев на території кварталу 10 виділах 15, 22 та 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ». В аудиторському звіті вказано, що пні зрубаних дерев без ознак стовбурових гнилей чи інших пошкоджень, які знаходяться на території, де виявлені незаконні рубки в кварталі 10 виділах 15, 22 та 24 Лопухівського лісництва, можуть свідчити про те, що дані дерева були цілком здорові і не спричиняли ніякої небезпеки, а проведення безпідставних рубок небезпечних дерев та допущення незаконних рубок дерев призвело до зменшення повноти насадження місцями нижче 0,1. Відтак аудиторська група прийшла до негативного висновку щодо питань лісогосподарської, мисливсько-господарської та фінансово-господарської діяльності ДП «Брустурянське ЛМГ».
У заяві про залучення до кримінального провадження як потерпілого від 19.01.2023 Усть-Чорнянська селищна рада Тячівського району на ім`я слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львів, зазначила, що територія кварталу 10 виділів 15, 22 і 24 Лопухівського лісництва Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство», де виявлено незаконну рубку дерев, перебуває у складі цієї селищної ради, і відтак внаслідок незаконної рубки дерев на цій території державним інтересам в особі органу місцевого самоврядування спричинено шкоду в сфері охорони, відтворення та раціонального використання лісових ресурсів в розмірі 761317,91 грн. А тому Усть-Чорнянська селищна рада Тячівського району просить визнати її потерпілою у кримінальному провадженні.
Правове обґрунтування і оцінка суду
Щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах, суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 131-1 Конституції України, на органи прокуратури України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно положень ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Виходячи з вимог п.п.1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про прокуратуру», діяльність органів прокуратури ґрунтується на засадах верховенства права та законності.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього ж нормативно-правового акту, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави.
Суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 №15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).
Ці міркування Конституційний Суд зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак висловлене Судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Відтак, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає суду підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.
Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
При цьому суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
При зверненні з даним позовом до суду прокурором позивачами визначено Усть-Чорнянську селищну раду Тячівського району Закарпатської області та Державну екологічну інспекцію у Закарпатській області за позовною вимогою стягнення шкоди заподіяної довкіллю внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 3, 5 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об?єктами права власності українського народу від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.
Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами (ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст. 142 Конституції України). Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України ліси є її національним багатством. Усі ліси на території України, незалежно від форми власності становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Основним завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, згідно ст. ст. 1, 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», є збереження природних ресурсів у тому числі лісів.
Статтею 15 цього Закону визначено, що місцеві ради в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 29 ч. 3 п. 7 та ст. 69-1 ч. 1 п. 4 Бюджетного кодексу України, збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів, підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища відповідних сільських рад, на території яких вчинено правопорушення, для подальшого перерозподілу у автоматичному режимі між бюджетами відповідних рівнів.
Крім цього, ст. 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою КМУ №275 від 19.04.2017, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Згідно з п. 7 вказаного Положення, Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Згідно з підпунктами «ґ», «к» підп. 2 п. 4 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №275 від 19.04.2017, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами – нерезидентами вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо пошкодження дерев і чагарників, знищення або пошкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розплідниках і на плантаціях, природного підросту та самосіву на землях, призначених під відновлення лісу, законності вирубування; раціонального та невиснажливого використання лісових ресурсів; добування продуктів лісу та використання лісових ресурсів; заготівлі деревини в порядку рубок головного користування та здійснення лісогосподарських заходів; а також про охорону і використання територій та об?єктів природно-заповідного фонду, зокрема щодо додержання режиму територій та об?єктів природно-заповідного фонду.
Відповідно до п. п. 3 пункту 4 Положення Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право проводити перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування).
Крім того, згідно з п.п. 8 пункту 4 Положення, Держекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право пред`являти претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, розраховувати їх розмір, вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах. Відповідно до п. 1 Положення «Про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції», затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України №230 від 07.04.2020, Державна екологічна інспекція відповідної області є територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується.
Отже, суд виснує, що прокурор правильно визначив позивачами у справі органи, уповноважені державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах - Усть-Чорнянську селищну раду Тячівського району Закарпатської області та Державну екологічну інспекцію у Закарпатської області.
Встановивши факт незаконної рубки 61 дерева порід ялина, ялиця, бук та явір, що призвело до заподіяння шкоди довкіллю порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 761317,91 грн, Закарпатською обласною прокуратурою розпочато реалізацію повноважень щодо встановлення обґрунтованих підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді. Зокрема, на адресу Усть-Чорнянської селищної ради було скеровано відповідний запит від 14.02.2025 №12-131вих25, у якому детально викладено обставини протиправної рубки на території кварталу 10 виділів 15, 22, 24 Лопухівського лісництва, що територіально належить вказаній раді, із відображенням розрахунку заподіяних збитків та вимогою щодо ініціювання заходів правового реагування. Однак, попри наявність достовірних відомостей про порушення майнових прав територіальної громади, уповноваженим органом не було вжито жодних заходів представницького характеру, спрямованих на відшкодування екологічної шкоди у судовому порядку, а, навпаки, у листі від 04.04.2025 селищна рада просила прокурора здійснити представництво інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування за збитки, завдані внаслідок незаконної рубки на території селищної ради.
Зазначена поведінка органу місцевого самоврядування, яка полягає у тривалій бездіяльності, беззаперечно кваліфікується як неналежне виконання Усть-Чорнянською селищною радою покладених на неї повноважень щодо здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно з усталеною правозастосовною практикою, зокрема висновками Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18, така пасивність компетентного органу є достатньою умовою для виникнення у прокурора самостійного права на захист публічних інтересів у судовому порядку.
З метою дотримання процедури, передбаченої ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Закарпатською обласною прокуратурою запитом від 14.02.2025 №12-130вих25, було попередньо повідомлено про встановлені порушення інтересів держави Державну екологічну інспекцію у Закарпатській області. У відповідь на запит прокуратури Державна екологічна інспекція у Закарпатській області листом № 468-13 від 27.02.2025 підтвердила нездійснення нею заходів державного нагляду та відсутність претензійно-позовної роботи з метою стягнення збитків, чим фактично визнала неможливість або небажання забезпечити належний рівень захисту екологічної безпеки держави власними силами. 
Сукупність викладених обставин, що виражаються у пасивності як органу місцевого самоврядування, так і профільного державного контролюючого органу, створює виключні підстави для звернення прокурора до суду з даною позовною заявою в інтересах держави в особі Усть-Чорнянської селищної ради та Державної екологічної інспекції у Закарпатській області з метою відновлення законності та стягнення шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до абзаців 1 – 3, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло з власності держави), а також таких чинників, як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону № 1697-VII, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Згідно з позицією Великої палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 26.05.2020 у справі 912/2385/18 зазначається, що звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокурату», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджувані порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 зазначив, що прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зроблено висновок, згідно з яким факт незвернення до суду органу, уповноваженого державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, з позовом свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження щодо необхідного захисту, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян – членів територіальної громади – та звернення до суду з позовом. 
Норма ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» вимагає від прокурора доведення лише факту нездійснення або неналежного здійснення уповноваженим органом своїх повноважень, а не встановлення причин нездійснення уповноваженими органами своїх функцій щодо захисту інтересів держави. 
Таким чином, незалежно від причин незвернення до суду позивачів, цей факт свідчить, що вказані органи не виконують своїх повноважень із захисту інтересів держави, пов`язаних із охороною навколишнього природного середовища.
Зважаючи на викладене та з огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підстави для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, та визначив органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та обґрунтовано звернувся до суду в інтересах держави в особі - Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області та Державної екологічної інспекції у Закарпатської області.
Поряд з цим, Закарпатською обласною прокуратурою дотримано вимоги ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з чим попередньо до пред`явлення позову позивачі були повідомлені прокуратурою згідно з листами від 11.04.2025 №12-2351-22 та від 11.04.2025 №12-2351-22 про наявність підстав для представництва інтересів держави шляхом звернення до Господарського суду Закарпатської області із вказаним позовом.
Щодо спірних правовідносин
За приписами ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки (ст. 66 Конституції України).
Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством (ст. 2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).
Відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства (лісові відносини) регулюються, зокрема, Лісовим кодексом України.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Частиною 1 ст. 16 Лісового кодексу України визначено, що право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.
При цьому, в розумінні ч. 1 та 2 ст. 17 Лісового кодексу України, у постійне користування ліси на землях державної та комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним і комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним та комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
Права та обов`язки постійних лісокористувачів регламентовані ст. 19 Лісового кодексу України, відповідно до ч. 2 якої постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства; забезпечувати безперешкодний доступ до об`єктів електромереж, інших інженерних споруд, які проходять через лісову ділянку, для їх обслуговування.
За змістом ст. 63 Лісового кодексу України визначено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 64 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Частиною 5 ст. 86 Лісового кодексу України передбачено, що забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.
Отже організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається, в тому числі, на постійних лісокористувачів.
Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 26.05.2022 у справі №922/2317/21, від 28.09.2023 у справі №927/32/23, від 27.03.2024 у справі №908/65/23, від 12.09.2024 у справі №907/181/22, від 30.01.2025 у справі №907/48/24 та від 12.03.2025 у справі №909/131/24.
Згідно з ч. 1 ст. 105 Лісового кодексу України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників; порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів (п. 1, 5 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України).
Частиною 1 ст. 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
За приписами ч. 1 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Приписами ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, до способів захисту прав і законних інтересів належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Водночас загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди визначено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до ч. 1 та 2 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
При цьому, ст. 1166 ЦК України встановлює загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди так званої деліктної шкоди. Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди вказаної статті є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).
Загальне правило ст. 1166 ЦК України встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.
Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:
а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, яка не відповідає вимогам закону, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;
б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права;
в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;
г) остання складова вина завдавача шкоди, але за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону, обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарський суд виходить з презумпції вини правопорушника (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 17.03.2020 у справі №912/823/18, від 03.11.2021 у справі №922/1705/20, від 18.12.2020 у справі №922/3414/19, від 02.06.2022 у справі №920/821/18, від 28.09.2023 у справі №927/32/23, від 12.09.2024 у справі №907/181/22, від 14.10.2024 у справі №912/4/24 та від 12.03.2025 у справі №909/131/24).
Верховний Суд неодноразово зазначав, що порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу. Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. Отже цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 09.08.2018 у справі №909/976/17, постанови Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №909/1111/16, від 20.08.2018 у справі №920/1293/16, від 23.08.2018 у справі №917/1261/17, від 19.09.2018 у справі №925/382/17, від 09.12.2019 у справі №906/133/18, від 20.02.2020 у справі №920/1106/17, від 18.05.2023 у справі №914/669/22, від 28.09.2023 у справі №927/32/23, від 12.09.2024 у справі №907/181/22, від 30.01.2025 у справі №907/48/24 та від 12.03.2025 у справі №909/131/24).
Для покладення на постійного лісокористувача обов`язку з відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу через незабезпечення охорони і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, першочерговим є з`ясування обставини щодо встановлення факту порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, в тому числі, здійснення незаконної порубки дерев (такий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 12.09.2024 у справі №907/181/22, від 30.01.2025 у справі №907/48/24 та від 12.03.2025 у справі №909/131/24).
В розумінні положень ст. 1172 Цивільного кодексу України та ст. 19 Лісового кодексу України, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та неперешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків, в тому числі, з урахуванням обставин даної справ.
З досліджених судом наявних у справі письмових доказів, зокрема: протоколу огляду від 20.07.2022, відомостей попневого переліку виявлених пнів дерев без ознак відведення в рубку (додатку до протоколу), розрахунку розміру шкоди, заподіяної незаконним вирубуванням дерев від 02.08.2022, акту службового розслідування по Лопухівському лісництву від 04.05.2022, а також висновку експерта за результатами проведеної судової інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №12022071160000252 №3665-Е від 18.11.2021, судом встановлено факт виявлення незаконної рубки 61 дерева порід «Ялина», «Ялиця», «Бук» та «Явір» у кварталі 10 виділах 15, 22, 24 Лопухівського лісництва Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» та факт заподіяння у зв`язку з цим шкоди навколишньому природному середовищу в сумі 761317,91 грн.
Отже, протиправна бездіяльність Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» як правопопередника Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» щодо дотримання вимог ведення лісового господарства у кварталі 10 виділах 15, 22, 24 Лопухівського лісництва, порушення ним встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів нормативних актів, є підставою для покладення на такого постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев на підконтрольній відповідачу ділянці лісу, незалежно від встановлення конкретних осіб, що безпосередньо здійснювали вирубку, оскільки лісокористувач несе відповідальність за незабезпечення охорони та захисту лісу від незаконних рубок.
Більше того, суд зазначає, що розмір заподіяної шкоди об`єктивно підтверджений висновком експерта за результатами проведеної судової інженерно-екологічної експертизи №3665-Е від 18.11.2021, проведеної у межах кримінального провадження №12022071160000252. Відповідно до вказаного висновку встановлено факт спричинення матеріальних збитків довкіллю внаслідок несанкціонованої рубки дерев у сумі 761317,91 грн, а також підтверджено, що до настання шкоди з технічної точки зору спричинилися дії службових осіб лісокористувача, які не відповідали вимогам галузевих нормативних актів у частині збереження природних ресурсів.
В аспекті викладеного суд також звертається до висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 05.03.2024 у справі №910/3374/23, згідно з якими та обставина, що експертиза проведена не за ухвалою суду у справі, не є підставою вважати її недопустимим доказом, оскільки особа, яка проводила цю експертизу є атестованим судовим експертом, обізнана про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України, сам висновок є в достатній мірі інформативним щодо предмета доказування, а отже є допустимим письмовим доказом у справі, який слід оцінити у сукупності із іншими доказами у справі (постанови Верховного Суду від 11.05.2022 у справі №450/3032/19, від 07.02.2024 у справі №201/11458/20).
Чинне процесуальне законодавство не встановлює заборону щодо використання під час розгляду господарської справи доказів, отриманих у межах інших проваджень. Тобто докази, зібрані у межах кримінального провадження, можуть бути використані як докази у господарській справі, якщо відповідні дані стосуються предмета доказування. Достовірність і достатність таких доказів суд оцінює з урахуванням обставин конкретної справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №477/2330/18).
Господарські суди при вирішенні господарських спорів мають досліджувати на загальних умовах висновки судових експертиз, які було проведено в межах провадження з іншої справи (постанови Верховного Суду від 05.12.2023 у справі №910/6720/22, від 23.05.2023 у справі №914/1883/22, від 04.07.2019 у справі №922/101/16, від 13.02.2019 у справі №913/112/18).
Висновок експертизи, призначеної в межах кримінального провадження, оцінюється господарськими судами у сукупності з іншими доказами на загальних підставах відповідно до вимог статті 86 ГПК України, при цьому, сторони не позбавлені можливості надати суду докази на його спростування, клопотати перед судом про виклик у судове засідання експерта, який проводив експертизу тощо (постанови Верховного Суду від 11.03.2021 у справі №923/188/20 та від 05.03.2024 у справі №910/3374/23).
У постанові від 19.11.2019 у справі №918/204/18 Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи скаржника щодо неналежності та недопустимості доказу висновку експертизи, проведеної в межах досудового розслідування, зазначивши, що належним чином засвідчена копія висновку експерта була отримана судом на підставі ухвали безпосередньо від слідчого відділу поліції, й оцінка цьому висновку була надана судами з урахуванням положень процесуального законодавства, зокрема, статей 76 - 79 ГПК України.
Узагальнюючи висновки щодо прийняття копії висновку експерта, складеного в рамках кримінального провадження, Верховний Суд у постанові від 05.03.2024 у справі №910/3374/23 вказав наступне:
- висновок експерта, складений в рамках кримінального провадження на виконання рішення органу досудового розслідування, є допустимим письмовим доказом у справі, за умови, що експерт є атестованим і попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок;
- копія висновку експерта має бути належним чином засвідчена;
- для прийняття копії висновку експерта не потрібно окремого дозволу слідчого чи вироку суду у кримінальному провадженні;
- цей доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює копію висновку експерта у сукупності з іншими доказами у справі;
- сторони мають право надати суду докази на спростування висновку експерта, клопотати про виклик експерта до суду; про призначення додаткової або повторної експертизи тощо.
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно він не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.
Отже, обставини виявлення незаконної рубки 61 дерева у кварталі 10 виділах 15, 22, 24 Лопухівського лісництва Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» та заподіяння у зв`язку з цим шкоди навколишньому природному середовищу в сумі 761317,91 грн підтверджено у повному обсязі дослідженими судом доказами, а відтак позов прокурора підлягає задоволенню. 
Щодо відповідальності Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» за заподіяну шкоду довкіллю порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища його правопопередником - Державним підприємством «Брустурянське лісомисливське господарство» суд зазначає таке.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1003 від 07.09.2022 "Деякі питання реформування управління лісової галузі" розпочато реформу лісової галузі України з метою забезпечення ефективності управління та підвищення економічних показників діяльності державних підприємств. Вказаною постановою передбачено ліквідацію як юридичних осіб державних лісогосподарських підприємств та створення єдиного суб`єкта господарювання - Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України".
За змістом вказаної постанови Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" є правонаступником майна, прав та обов`язків спеціалізованих державних лісогосподарських підприємств, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів, що реорганізуються.
Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України № 872 від 28.10.2022 «Про припинення Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» та затвердження складу комісії з припинення» ДІІ «Брустурянське лісомисливське господарство» припинено шляхом реорганізації, а саме - приєднано до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». 
У подальшому, наказом державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 17.01.2023 № 149 затверджено передавальний акт ДП «Брустурянське лісомисливське господарство», яким правонаступником усього майна, прав та обов`язків останнього визнано ДСГП «Ліси України (філію «Брустурянське лісомисливське господарство»). 
Надалі наказом ДСГП «Ліси України» від 31.12.2024 № 2340 «Про затвердження передавальних актів філій, які координуються Карпатським лісовим офісом» ( у тому числі і філії «Брустурянське лісомисливське господарство» ДСГП «Ліси України»), затверджено передавальні акти активів та пасивів на балансових та позабалансових рахунках, матеріалів лісовпорядкування та документів, які підтверджують речові права на земельні ділянки, нерухоме майно та інше по філіях, що координуються Карпатським лісовим офісом. 
Наказом ДСГП «Ліси України» від 16.01.2025 №179 затверджено положення про філію «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». 
Слід зазначити, що у відзиві на позовну заяву, у запереченні у відповіді на відзив, а також під час розгляду справи в Господарському суді Закарпатської області Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» та його представник не заперечували своє правонаступництво прав та обов`язків Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» і таке ж правонаступництво вбачається зі змісту листа філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» від 28.02.2025 №3552/39.7.1-2025.
Враховуючи викладене, саме Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України, як постійний лісокористувач у зазначених правовідносинах є відповідачем та зобов`язано відшкодувати шкоду в розмірі 761317,91 грн, заподіяну довкіллю внаслідок незаконних рубок 61 дерев на території кварталу 10 виділів 15, 22, 24 Лопухівського лісництва Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство».
Суд відхиляє заперечення відповідача, наведені у відзиві та у запереченні на відповідь на відзив з приводу не доведення, на думку відповідача, протиправної бездіяльності Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» з урахуванням, що саме посадові особи цього підприємства повідомили правоохоронні органи (як вбачається Тячівський відділ поліції ГУ НП у Закарпатській області) відповідно до листа від 05.05.2022 №152 про виявлений факт незаконної рубки дерев, що свідчить про належне виконання ними службових обов`язків та свідчить про належне виконання посадовими особами згаданого підприємства покладених на них обов`язків щодо контролю і збереження лісів.
Щодо цього, суд враховує, що у постанові від 11.02.2026 у справі № 907/278/25 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що системний аналіз положень ст. 86, п. 1 ч. 2 ст. 105, ст. 107 Лісового кодексу України дає підстави для висновку про те, що у випадку порушення вимог щодо організації охорони і захисту лісів, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, до того ж підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. При цьому, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 30.01.2025 у справі № 907/48/24, від 18.05.2023 у справі № 914/669/22, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17).
Для покладення на постійного лісокористувача обов`язку з відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу через незабезпечення охорони і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, першочерговим є з`ясування обставини щодо встановлення факту порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, тобто у такому випадку, здійснення незаконної порубки дерев.
Як встановлено судом, згідно протоколу огляду від 20.07.2022, проведеного слідчим П`ятого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого в м. Львові, за участю спеціаліста Державної екологічної інспекції у Закарпатській області Дяченко І.Б., прокурора Закарпатської обласної прокуратури, службових осіб Лопухівського лісництва, слідчим у присутності вказаних осіб оглянуто квартал 10 виділи 15, 22, 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ» та на вказаних територіях виявлено пні 61 дерева без ознак відведення в рубку, з яких: виявлено пні 29 дерев породи «Ялина», «Ялиця», породи «Бук» - 25 дерев та породи «Явір» - 7 дерев. Більше цього, актом службового розслідування Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» по Лопухівському лісництву від 04.05.2022 підтверджено цей самий факт виявлення незаконної рубки цих же 61 дерев в майстерському обході №6, кварталів 10/15, 22, 24 Лопухівського лісництва в урочищі «Воловець».
Відтак, обов`язок щодо охорони лісів від незаконних рубок, а також обов`язок дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів покладено саме на Лопухівське лісництво Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» (правонаступником якого є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії Карпатський лісовий офіс). Жодним чином не спростовує таких висновків суду факт виявлення Державним підприємством «Брустурянське лісомисливське господарство» такої незаконної рубки дерев і повідомлення про це Тячівський відділ поліції ГУ НП у Закарпатській області відповідно до листа від 05.05.2022 №152, так як повідомлення про незаконну рубку дерев правоохоронні органи очевидно не може трактуватися як вжиття належних заходів до охорони лісу від незаконної рубки. При цьому, в акті службового розслідування зазначено, що у зв`язку з порушенням природоохоронного законодавства та неналежного виконання посадових обов`язків, які призвели до значних збитків нанесення лісовому господарству, комісія вважає за доцільне притягнути до дисциплінарної відповідальності посадових осіб Лопухівського лісництва, а саме: лісничого ОСОБА_3 , помічника лісничого ОСОБА_2 та майстра лісу ОСОБА_1 . Тобто за результатами службового розслідування комісія Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» визнала, що саме дії вказаних посадових осіб Лопухівського лісництва, а саме: лісничого ОСОБА_3 , помічника лісничого ОСОБА_2 та майстра лісу ОСОБА_1 у виді незабезпечення охорони лісу призвели до таких незаконних рубок.
У постанові від 11.02.2026 у справі №907/278/25 Верховний Суд зазначив, що сам по собі факт вжиття окремих заходів, у тому числі виявлення правопорушення та повідомлення правоохоронних органів, не спростовує встановлених судом обставин щодо неналежного виконання покладеного на постійного лісокористувача обов`язку забезпечити охорону і збереження лісу.
Крім цього, у постанові від 28.09.2023 у справі № 927/32/23, розглядаючи питання про стягнення з постійного лісокористувача збитків, завданих порушенням природоохоронного законодавства внаслідок незаконної порубки дерев, Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що статутом такого лісокористувача визначено цілі його діяльності та обов`язки щодо охорони лісу, а відсутність визначеного чіткого переліку заходів не звільняє відповідача від необхідності та не спростовує можливості виконання ним комплексу заходів, необхідних і достатніх для виконання покладених на нього обов`язків.
Заперечення відповідача щодо непроведення Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області стосовно Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» заходів державного нагляду не спростовують факту виявленої самовільної рубки дерев, оскільки означене порушення встановлено в межах кримінального провадження за участю спеціаліста інспекції та посадових осіб самого Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» під час огляду лісового фонду, а складені за його результатами протокол огляду та відомості попневого переліку підписані представниками підприємства, як і екологічної інспекції без жодних зауважень; при цьому обсяги та обставини порушення додатково підтверджуються власним актом службового розслідування Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» та висновком експерта, що в сукупності з іншими матеріалами справи є достатнім підтвердженням події правопорушення та об`єктивно спростовує доводи про відсутність фіксації збитків у встановленому порядку.
Водночас, як встановлено судом спеціаліст Державної екологічної інспекції у Закарпатській області Дяченко І.Б., який був присутній при проведенні огляду згідно протоколу огляду від 20.07.2022 та надалі склав розрахунок розміру шкоди, заподіяної незаконним вирубуванням дерев у кварталі 10 виділи 15, 22, 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ» від 02.08.2022, залучався слідчим слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львів згідно з постановою про залучення спеціаліста від 19.07.2022 та на підставі Порядку взаємодії між органами прокуратури, Національної поліції України, Служби безпеки України, уповноваженими органами державного нагляду (контролю), державними спеціалізованими установами під час виявлення та здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень проти довкілля, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Міністерства аграрної політики та продовольства України від 16 червня 2022 року №94/363/150/226/356. Відтак дії спеціаліста Державної екологічної інспекції у Закарпатській області Дяченко І.Б. при проведенні огляду згідно протоколу огляду від 20.07.2022 та складанні розрахунку розміру шкоди, заподіяної незаконним вирубуванням дерев у кварталі 10 виділи 15, 22, 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ» від 02.08.2022, відповідали приписам законодавства, зокрема ст.20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та постанові Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665, а відповідач не долучив до матеріалів справи доказів, які би спростовували законність таких дій вказаного спеціаліста Державної екологічної інспекції у Закарпатській області і не навів чітких тверджень з посиланням на обставини справи про порушення ним нормативних актів при складанні розрахунку та підписанні протоколу огляду.
Щодо заперечення відповідача про непогодження із розміром заподіяних збитків внаслідок незаконної рубки 61 дерева, то такі свої заперечення відповідач обгрунтовує з посиланням, зокрема, на постанову Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №909/114/21, у якій зазначено, що встановлення кількості зрубаних пнів, їх діаметру та ознаки має суттєве значення для правильного розрахунку шкоди. Розрахунок шкоди не може ґрунтуватися на припущеннях позивача, оскільки вони не є фактичними даними в розумінні статті 73 Господарського процесуального кодексу України, тому відсутність належних та достовірних доказів, які б підтвердили точну кількість пнів, їх ознаку та діаметр, у результаті незаконної рубки відповідачем, виключає можливість встановлення дійсного розміру шкоди, завданої відповідачем навколишньому природному середовищу як обов`язкової умови для настання відповідальності.
Водночас, врахувавши та оцінивши досліджені судом доказом у даній справі, суд зазначає, що наявні у справі докази як в цілому, так і кожен доказ окремо підтверджують позовні вимоги у справі про те, що внаслідок незаконної рубки 61 дерева у кварталі 10 виділів 15, 22, 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ» розмір шкоди завданої довкіллю становить 761317,91 грн і такий розмір шкоди встановлений судом на підставі таких досліджених доказів:
- акта службового розслідування Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» по Лопухівському лісництву від 04.05.2022, у ході якого виявлено факт незаконної рубки в Лопухівському лісництві кварталі 10 виділі 15 виявлено рубку дерев різних порід в кількості 15 штук та у кварталі 10 виділи 22 і 24 виявлено рубку дерев 46 штук дерев різних порід, які зрубані без наявності відпускного товару;
- протоколу огляду від 20.07.2022, складеного слідчим П`ятого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого в м. Львові, за участю спеціаліста Державної екологічної інспекції у Закарпатській області Дяченко І.Б., прокурора Закарпатської обласної прокуратури, службових осіб Лопухівського лісництва, яким виявлено незаконну рубку цих же дерев у кварталі 10 виділів 15, 22, 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ» без ознак відведення в рубку. У протоколі огляду зазначено, що на кореневих лапах вказаних пнів відсутні затиси та відтиски клейма про відведення в рубку та в ході огляду, за допомогою повіреної сертифікованої металевої рулетки, спеціалістом проведено заміри середніх діаметрів виявлених пнів дерев без ознак відведення в рубку (у сантиметрах) і розмір таких пнів та пород дерев наведені у відомості попневого переліку виявлених пнів дерев без ознак відведення в рубку. При цьому, як встановлено судом, протокол огляду від 20.07.2022, складений слідчим, а також долучена до протоколу відомість попневого переліку виявлених пнів дерев без ознак відведення в рубку на території кварталу 10 виділи 15, 22, 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ», підписані без зауважень присутніми при проведенні огляду особами, в тому числі спеціалістом Державної екологічної інспекції у Закарпатській області Дяченком І.Б. та службовими особами Лопухівського лісництва Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство».
- розрахунку розміру шкоди, заподіяної незаконним вирубуванням дерев у кварталі 10 виділи 15, 22, 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ» від 02.08.2022, яким встановлено розмір заподіяної шкоди в сумі 761317,91 грн; водночас такий розрахунок складений спеціалістом Державної екологічної інспекції у Закарпатській області І.Дяченко, який був присутній при проведенні огляду вказаного місця незаконної рубки дерев відповідно до протоколу огляду від 20.07.2022;
- висновку експерта №3665-Е від 18.11.2021 за результатами проведеної інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №12022071160000252, згідно з яким підтверджено розрахунок розміру збитків у сумі 761317,91 грн, завданих внаслідок самовільної рубки дерев у кварталі 10 виділах 15, 22, 24 на території Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське лісомисливське господарство», складеним Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області.
Врахувавши такі досліджені судом докази як такі, що достовірно підтверджують розмір заподіяних збитків, суд з цього приводу наголошує, що протокол огляду від 20.07.2022 з долученою до нього відомістю попневого переліку виявлених пнів дерев без ознак відведення в рубку на території кварталу 10 виділи 15, 22, 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ», які підписані без зауважень присутніми при проведенні огляду особами, перш за все службовими особами Лопухівського лісництва Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство», містить чіткі дані про кожен пень, його діаметр, породу та у протоколі вказано, що обміри проводилися за допомогою вимірювальних інструментів. Саме з урахуванням таких характеристик кожного незаконно зрубаного дерева присутнім при проведенні огляду спеціалістом Державної екологічної інспекції у Закарпатській області І.Дяченко на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665 складений розрахунок розміру шкоди від 02.08.2022, яким встановлено розмір заподіяної шкоди в сумі 761317,91 грн.
За таких обставин суд відхиляє доводи відповідача про відсутність належних доказів, які б достовірно підтверджували кількість і характеристики зрубаних дерев, та, відповідно, про необгрунтованість складеного розрахунку заподіяної шкоди та висновку експерта №3665-Е від 18.11.2021 за результатами проведеної інженерно-екологічної експертизи.
Окремо суд відхиляє доводи відповідача про відсутність достовірних доказів розрахунку заподіяних збитків із посиланням у відзиві на позовну заяву на те, що прокурор поза розумним сумнівом стороннього спостерігача не довів долученими до позовної заяви належними і допустимими доказами дійсний розмір збитків, які завдані відповідачем державі.
Щодо цього суд наголошує, що положеннями ст.ст. 13 - 14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).
Суд також зазначає, що принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Відтак, доводи відповідача про обов`язок прокурора довести перед судом розмір заподіяних збитків внаслідок незаконної рубки дерев із застосуванням принципу такого доведення «поза розумним сумнівом стороннього спостерігача» не ґрунтується на приписах Господарського процесуального кодексу, згідно з яким у господарському судочинстві діють принципи змагальності та вірогідності доказів, згідно з якими саме такі принципи забезпечують повноту дослідження обставин справи і передбачають покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно ці принципи не передбачають обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у ст. 13 ГПК України, втрачає сенс (постанови від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).
З урахуванням викладеного суд зазначає, що, заперечуючи проти розміру шкоди в сумі 761317,91 грн, яка визначена прокурором на підставі долучених до позовної заяви доказів, водночас, відповідач не навів таких змістовних заперечень щодо даних, відображених в протоколі огляду від 20.07.2022 з додатком, у розрахунку розміру шкоди від 02.08.2022, у висновку експерта №3665-Е від 18.11.2021 за результатами проведеної інженерно-екологічної експертизи. Зокрема, відповідач не вказував на помилкове визначення кількості дерев, їх породи/ознаки, діаметрів пнів, не обґрунтовував наявність розбіжностей та не надавав на підтвердження таких тверджень власних розрахунків, альтернативних вимірів чи іншої технічної/документальної інформації, яка б спростовувала наведені у матеріалах справи показники. Натомість позиція відповідача по суті зводилася до твердження про те, що докази, подані прокурором, не містять належної інформації та не підлягають врахуванню, тобто до заперечень проти допустимості/належності доказів без наведення конкретних фактів, які б ставили під сумнів достовірність зафіксованих у них даних. 
За таких умов загальні твердження відповідача про незгоду з розміром заподіяних збитків, які не підтверджені жодними обгрунтованими доводами та аргументами із посиланням на докази відповідача суд відхиляє. А відтак, врахувавши усі досліджені судом докази в їх сукупності, як і кожен доказ окремо, суд виснує про те, що долученими до позовної заяви належними, допустимими і достовірними доказами підтверджено, що внаслідок незаконної рубки 61 дерева на території кварталу 10 виділів 15, 22, 24 Лопухівського лісництва Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» заподіяно шкоду довкіллю порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в розмірі 761317,91 грн, яка підлягає стягненню з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії Карпатський лісовий офіс як правонаступника Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство».
Також суд відхиляє доводи відповідача, що з долучених до позовної заяви доказів не встановлено як давно була здійснена незаконна рубка 61 дерева, так як відповідно до висновку ботанічної експертизи у кримінальному провадженні №12022071160000252 від 07.05.2022 та висновку експерта №3665-Е від 18.11.2021 за результатами проведеної інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №12022071160000252, встановлено, що пні від яких виявлено у кварталі 10 виділ 15, 22, 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ» були зрубані у осінньо-зимовий період 2021 року.
Суд також не погоджується з доводами відповідача щодо відсутності підстав враховувати при ухваленні рішення висновок судової інженерно-екологічної експертизи по кримінальному провадженню № 12022071160000252 від 18.11.2022 № 3665-Е, так як відповідна експертиза проведена без здійснення особистого огляду експертом виявлених пнів зрубаних дерев та проведення їх обмірів.
Щодо цього, суд зазначає, що згідно зі статтею 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Положення Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5, визначають, що об`єктом інженерно-екологічної експертизи можуть бути матеріалізовані джерела інформації, зафіксовані у схемах, планах, фотографіях, протоколах та інших матеріалах справи. Вибір методики та способу проведення дослідження належить виключно до компетенції експерта.
Чинне процесуальне законодавство не встановлює заборону щодо використання під час розгляду цивільної справи доказів, отриманих у межах інших проваджень. Тобто докази, зібрані у межах кримінального провадження, можуть бути використані як докази у цивільній справі, якщо відповідні дані стосуються предмета доказування. Достовірність і достатність таких доказів суд оцінює з урахуванням обставин конкретної справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 477/2330/18). 
У постанові Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 907/449/22, на яку звертає увагу відповідач, вказуючи на необґрунтованість позовної вимоги про стягнення шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у зв`язку з незаконною рубкою, суд виходив з недоведеності розміру шкоди. При формуванні такого висновку Верховний Суд зазначив, що за встановлених у справі обставин неможливо підтвердити належність розміру шкоди виключно на підставі наявного висновку експерта, який не містив відомостей щодо натурного обстеження експертом місця можливого спричинення шкоди та перевірки фактичних даних, покладених в основу розрахунку. Зазначена правова позиція була зумовлена тим, що у відповідній справі судами не було встановлено наявності інших доказів, які б уможливлювали перевірку вихідних даних розрахунку, зокрема відомостей про зрубаних дерев та даних щодо вимірювального пристрою, яким проводилися заміри, а відтак забезпечували б контроль щодо правильності проведених обчислень і дотримання методики визначення розміру шкоди.
Натомість у цій справі суд наголошує про наявність інших належних доказів, якими підтверджено вихідні дані, необхідні для визначення розміру шкоди, зокрема: протоколом огляду від 20.07.2022, складеним слідчим за участю спеціаліста Державної екологічної інспекції у Закарпатській області Дяченко І.Б. і службових осіб Лопухівського лісництва, та долученою до протоколу відомістю попневого переліку виявлених пнів дерев без ознак відведення в рубку на території кварталу 10 виділи 15, 22, 24 Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське ЛМГ», які підписані без зауважень присутніми при проведенні огляду особами, в тому числі службовими особами Лопухівського лісництва Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство», а також розрахунком розміру шкоди від 02.08.2022, який складений спеціалістом Державної екологічної інспекції у Закарпатській області І.Дяченко, який був присутній при проведенні огляду вказаного місця незаконної рубки дерев на підставі протоколу огляду від 20.07.2022. При цьому відомості такого протоколу огляду, відомості попневого переліку виявлених пнів дерев без ознак відведення в рубку та розрахунку розміру шкоди від 02.08.2022 у загальному відповідають відомостям акту службового розслідування Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» по Лопухівському лісництву від 04.05.2022.
Отже, сукупний зміст цих документів містить відомості щодо об`єкта правопорушення та його кількісних і якісних характеристик, що дає змогу встановити фактичні показники, покладені в основу розрахунку, і перевірити їх узгодженість між собою.
За таких обставин, суд виснує про наявність підстав для врахування при ухваленні рішення висновку експерта №3665-Е від 18.11.2021 за результатами проведеної інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №12022071160000252, незважаючи на відсутність у ньому відомостей про натурне обстеження, оскільки в цій справі іншими доказами підтверджено існування об`єкта порушення та вихідні дані для належного розрахунку шкоди, зокрема точну кількість пнів, їх ознаки та діаметри, встановлені внаслідок незаконної рубки, а зазначений висновок експерта, в якому експерт повідомлений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384 і 385 КК України за завідомо неправдивий висновок експерта і за відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків щодо проведення експертизи, підтверджує інші наявні у справі докази як щодо порушення вимог природоохоронного законодавства зі сторони ДП «Брустурянське лісомисливське господарство», так і щодо розміру збитків, завданих внаслідок самовільної рубки дерев у кварталі 10 виділах 15, 22, 24 на території Лопухівського лісництва ДП «Брустурянське лісомисливське господарство», в сумі 761317,91 грн.
Суд також відхиляє доводи відповідача щодо не доведення місця вчинення правопорушення, що є обов`язковою умовою правильного вибору позивача – органу місцевого самоврядування, на користь якого стягується шкода, заподіяна довкіллю через факт незаконної рубки дерев. Щодо місця незаконної рубки, крім доводів позовної заяви, суд також враховує, що місце незаконної рубки зафіксовано у протоколі огляду від 220.07.2022, а також в акті службового розслідування. Більше цього, у листі філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» від 28.02.2025 №3552/39.7.1-2025 відповідач сам вказав, що місцезнаходження території кварталу 10 виділів 15, 22 і 24 Лопухівського лісництва належить до Усть-Чорнянської селищної ради. Наведене також підтвердила дана селищна рада у заяві про залучення до кримінального провадження як потерпілого від 19.01.2023 на ім`я слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львів, в якій Усть-Чорнянська селищна рада Тячівського району зазначила, що територія кварталу 10 виділів 15, 22 і 24 Лопухівського лісництва Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство», де виявлено незаконну рубку дерев, перебуває у складі цієї селищної ради, а відтак внаслідок незаконної рубки дерев на цій території державним інтересам в особі органу місцевого самоврядування спричинено шкоду в сфері охорони, відтворення та раціонального використання лісових ресурсів в розмірі 761317,91 грн. А тому Усть-Чорнянська селищна рада Тячівського району згідно поданої заяви просила визнати її потерпілою у кримінальному провадженні.
Суд відхиляє доводи відповідача щодо передчасності заявлених у справі прокурором позовних вимог до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» до ухвалення судового рішення за результатом розгляду кримінальної справи №307/674/23 за обвинуваченням ОСОБА_1 , та щодо цього суд зазначає, що такі ж доводи наводив відповідач під час підготовчого провадження, подавши клопотання про зупинення розгляду справи від 27.05.2025 до набрання законної сили судового рішення по справі № 307/674/23, що розглядається Тячівським районним судом Закарпатської області. 
Так, у клопотанні про зупинення провадження від 27.05.2025 відповідач зазначав (на чому також наголошував відповідач у відзиві на позовну заяву та у запереченні на відповіді на відзив), що в обгрунтування позову в даній господарській справі прокурор посилається на те, що у ході досудового розслідування кримінального провадження № 12022071160000252 від 07.05.2022 встановлено, що внаслідок неналежного виконання майстром лісу Лопухівського лісництва державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, в період із 08.12.2021 по 04.05.2022, невстановленими досудовим розслідуванням особами, на території кварталу 10 виділів 15, 22, 24 Лопухівського лісництва державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство», проведено незаконну рубку 61 дерева, що спричинило шкоду охоронюваним законом державним інтересам у сфері охорони, відтворення, сталого і раціонального використання лісових ресурсів та громадським інтересам, які полягають у порушенні гарантованих Конституцією України прав громадян на безпечне для життя і здоров`я довкілля та користування природними ресурсами, в особі Усть-Чорнянської селищної ради в розмірі 761317,91 грн. Відповідач зазначав, що предметом розгляду справи є саме неналежне виконання майстром лісу Лопухівського лісництва державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, в період із 08.12.2021 по 04.05.2022, за фактом чого відкрито кримінальне провадження №12022071160000252 від 07.05.2022, внаслідок чого Тячівським районним судом Закарпатської області розглядається кримінальна справа № 307/674/23. 
За вказаних обставин, на думку відповідача, вбачається, що в ході розгляду судової справи Тячівським районним судом Закарпатської області може бути встановлено наявність чи відсутність вини ОСОБА_1 , або інших осіб, неналежність доказів, які подані прокурором до Господарського суду Закарпатської області з матеріалів кримінального провадження № 12022071160000252 від 07.05.2022, або інших обставин, що матимуть вирішальне значення при вирішенні спору судом. Тому, враховуючи, що шкода по справі ставиться у безпосередній причинно-наслідковий зв`язок із діяннями ОСОБА_1 , то відповідач вважав, що існують достатні підстави для зупинення розгляду судової справи № 907/446/25 до набрання законної сили вироку по справі № 307/674/23, що розглядається Тячівським районним судом Закарпатської області.
При розгляді такого клопотання відповідача судом було враховано, що згідно з положенням п.5 ч.1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Щодо цього, судом враховано, що під неможливістю розгляду справи до моменту вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, що розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо. При цьому поняття «інша справа» - це не будь-яке інше судове провадження, а лише те, результати якого мають визначальне значення для встановлення фактів чи застосування права у справі, що розглядається.
А тому, постановивши 26.02.2026 в судовому засіданні ухвалу про відмову в задоволенні клопотання від 27.05.2025 відповідача про зупинення розгляду справи, суд дійшов висновку, що обставини встановлені в даній господарській справі можуть бути встановлені господарським судом самостійно, так як зібрані у підготовчому провадженні докази дозволяють господарському суду самостійно встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. А тому відсутні підстави вважати про об`єктивну неможливість розгляду справи №907/446/25 до набрання законної сили судового рішення по справі №307/674/23, що розглядається Тячівським районним судом Закарпатської області.
З приводу доводів відповідача про передчасність позову прокурора в даній господарській справі через розгляд судом обвинувального акту стосовно ОСОБА_1 про обвинувачення його за ст.367ч.2 КК України у кримінальному провадженні №12022071160000252, у якому може бути заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_1 , що, на думку відповідача, може призвести до подвійного стягнення коштів, то суд зазначає, що такі аргументи Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» грунтуються лише на припущеннях, так як, по-перше, відповідач не долучив доказів пред`явлення такого позову до ОСОБА_1 відповідно до ст.128 КПК України в межах кримінального провадження в порядку ст.128 КПК України в справі №307/674/23, тим більше не долучив доказів ухвалення судом судового рішення у кримінальному провадження про стягнення з ОСОБА_1 761317,91 грн, що свідчить про безпідставні аргументи відповідача про подвійне стягнення такої шкоди у вказаному розмірі, заподіяної довкіллю. 
По-друге, відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України та ст. 19 Лісового кодексу України, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків. Протиправна бездіяльність таких осіб полягає у незабезпеченні працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев (пошкодження дерев) невстановленими особам.
Щодо обгрунтованості рішення
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями ст.ст. 13 - 14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, №303-А. пункт 29).
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним надано мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, та надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, розглянувши спір на підставі поданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову прокурора повністю. 
Розподіл судових витрат
Відповідно до наданої платіжної інструкції №1398 від 13.11.2025, враховуючи заявлені прокурором позовні вимоги у справі майнового характеру про стягнення з відповідача 761317,91 грн, прокурором було здійснено сплату судового збору в розмірі 11419,77грн.
Відповідно до п. 2 ч. 5ст. 238 ГПК Україниу резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.
Судові витрати на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).
Відтак, так як суд задовольнив позовні вимоги прокурора повністю, а тому стягненню з відповідача на користь прокурора підлягають 11419,77грн у повернення сплаченого судового збору.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 129, 221, 236, 237, 238, 240, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (код ЄДРПОУ – 44768034; місцезнаходження - 01601, місто Київ, вулиця Руставелі Шота, будинок 9А) в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу – 45554542; місцезнаходження - 88017, Закарпатська область, Ужгородський район, місто Ужгород, вулиця Собранецька, будинок 156) на користь Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області (код ЄДРПОУ - 04349805, місцезнаходження – 90520, Закарпатська область, Тячівський район, селище міського типу Усть-Чорна, вулиця Верховинська, будинок 233) 761317,91 грн (сімсот шістдесят одну тисячу триста сімнадцять гривень 91 копійок) шкоди, заподіяної довкіллю порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (код ЄДРПОУ – 44768034; місцезнаходження - 01601, місто Київ, вулиця Руставелі Шота, будинок 9А) в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу – 45554542; місцезнаходження - 88017, Закарпатська область, Ужгородський район, місто Ужгород, вулиця Собранецька, будинок 156) на користь Закарпатської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ - 02909967; місцезнаходження – 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Коцюбинського, 2 А) 11419,77 грн (одинадцять тисяч чотириста дев`ятнадцять гривень 77 копійок) у повернення сплаченого судового збору.
Накази видати після набрання рішенням законної сили.
На підставі статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду, згідно з частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.
Повне рішення складене і підписане 15.06.2026.

Суддя С.В.Сисин