ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 947/25228/26
Провадження № 3/947/2545/26

03.07.2026 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджану, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №690183 від 11.06.2026 року, –

ВСТАНОВИВ:

09.06.2026 року о 18 год. 00 хв. у м. Одесі по вул. Філатова, 13, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Ford Transit, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, до якої був причетний, чим порушив вимоги п.2.10(а) Правил дорожнього руху України. Як убачається з протоколу, дорожньо-транспортна пригода оформлена окремим протоколом серії ЕПР1 №690172, а дії водія щодо залишення місця пригоди кваліфіковані за ст.122-4 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи, а також повідомлень про поважність причин неявки до суду не надходило.
Відповідно до ст.268 КУпАП суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, оскільки її право на участь у судовому розгляді було забезпечене належним повідомленням. Такий висновок відповідає положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою учасники судового провадження повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, вживати заходів для реалізації права на участь у судовому розгляді та не допускати безпідставного затягування провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №690183, матеріалами дорожньо-транспортної пригоди, рапортом працівника поліції, письмовими поясненнями, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди та іншими матеріалами справи, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами у розумінні ст.251 КУпАП.
Відповідно до ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Відповідно до ст.251, 252 та 280 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, сформованим на підставі їх повного, всебічного та об`єктивного дослідження.
Пунктом 2.10(а) Правил дорожнього руху України передбачено обов`язок водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. Виконання цього обов`язку забезпечує належне документування обставин пригоди, встановлення її учасників, характеру пошкоджень транспортних засобів та реалізацію прав усіх учасників дорожнього руху. Самовільне залишення місця дорожньо-транспортної пригоди є самостійним адміністративним правопорушенням незалежно від того, хто є винуватцем самої дорожньо-транспортної пригоди.
Будь-яких доказів, які б спростовували викладені у протоколі обставини, свідчили про вимушений характер залишення місця пригоди або про порушення порядку оформлення адміністративних матеріалів, судом не встановлено. Матеріали справи є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності підтверджують факт вчинення правопорушення.
Оцінюючи всі докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 повністю доведена, а його дії правильно кваліфіковані за ст.122-4 КУпАП.
При визначенні виду адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, особу правопорушника, вимоги ст.23 та ст.33 КУпАП та приходить до висновку, що накладення адміністративного стягнення у виді штрафу є необхідним та достатнім для його виправлення, виховання у дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» із особи, на яку накладено адміністративне стягнення, підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.7, 23, 33, 40-1, 122-4, 245, 251, 252, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Визнати  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Київського районного 
суду м. Одеси   Іванчук В. М.