Справа №345/4467/25 
Провадження № 2/345/69/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
01.05.2026 року м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
в складі  головуючого судді   Сухарник І.І.
за участю  секретаря судового засідання   Рибчук Ю.М.
представника позивача    Іваніва О.Б. 
представника відповідача    Савчука Р.Р. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -
встановив:
позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його наступним. ОСОБА_3 , перебував у шлюбі із ОСОБА_4 (відповідачка). У період перебування у шлюбі з відповідачкою набуто ряд об`єктів рухомого та нерухомого майна, питання щодо поділу яких вирішувалося Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області. За результатами розгляду справ про поділ об`єктів рухомого та нерухомого майна - між позивачем та відповідачкою спір вирішено добровільно, за наслідками якого Калуським міськрайонним судом затверджено мирову угоду. В той же час позивач із відповідачкою не вирішив питання поділу грошових коштів, зароблених позивачем за межами України, які позивач передавав шляхом здійснення грошових переказів на ім`я відповідачки.
Так, за час проживання у шлюбі з відповідачкою, позивач періодично виїжджав за межі України на роботу - в Ірландію. За кордоном позивач мав дохід, який, за згодою відповідачки - переказував останній для накопичення заощаджень на майбутнє. Загальна сума здійснених позивачем переказів на ім`я відповідачки становить 47345,00 Євро. Ці кошти є спільним майном подружжя, яким були позивач та відповідачка. Це заробітна плата позивача, яку він отримував за межами України. Ці кошти позивач переказував в якості майбутніх заощаджень.
Також в позові зазначено, що їх сім`я, окрім того, мала дохід від оренди торгового приміщення по АДРЕСА_1 . Також відповідачка працювала, отримувала дохід. Окрім того, позивач при приїзді в Україну привозив частину зароблених коштів, які також витрачалися на утримання сім`ї.
Позивач неодноразово, після припинення шлюбу із відповідачкою, намагався добровільно вирішити між ними питання поділу вищевказаних грошових коштів. Однак відповідачка уникає із позивачем будь-яких контактів.
У зв`язку з цим, позивач просить суд провести поділ грошових коштів набутих ним та відповідачкою у шлюбі та стягнути із відповідачки в користь позивача 23672,50 Євро (т.1, а.с.1-3).
Ухвалою суду від 19.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання (т.1, а.с.75-76).
03.11.2025 судом отримано відзив на позовну заяву від представника відповідачки ОСОБА_4 адвоката Савчука Р.Р. У відзиві зазначено, що відповідачка ОСОБА_4 заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки вони є абсолютно необґрунтованими з наступних підстав.
Калуський міськрайонний суд раніше розглянув справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя (№ 345/3506/24). Між сторонами даної справи 28.05.2025 року укладено мирову угоду, згідно із якою було досягнуто домовленості щодо розподілу спільного майна сторін по справі. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.05.2025 року (№ 345/3506/24) визнано укладену між сторонами по справі мирову угоду, за умовами якої: 
-визнано за ОСОБА_4 в цілому право особистої приватної власності на: транспортний засіб марки Opel Zafira, р.н. НОМЕР_1 , 2013 р.в.; земельну ділянку кадастровий номер 2622886603:03:001:0039 площею 1,45 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Довжка, Калуського району Івано-Франківської області. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3125569226060; 
-визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3125569226060. Визнано за ОСОБА_3 в цілому право особистої приватної власності на: квартиру АДРЕСА_3 ; земельну ділянку кадастровий номер 2610400000:08:008:0008 площею 0,0086 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться по АДРЕСА_4 ; гараж № НОМЕР_5, який знаходиться по АДРЕСА_4 . 
Згідно із вказаною ухвалою суду провадження по даній справі було закрито у зв`язку із затвердженням мирової угоди. Разом з тим, згідно із п. 8 укладеної між сторонам мирової угоди, сторони стверджують, що будь-яких претензій майнового чи немайнового характеру по предмету спору, з моменту укладення даної мирової угоди - одна до одної не мають. У відповідності до п. 15 вказаної угоди, сторони підтверджують, що з моменту укладення цієї мирової угоди не мають одна до одної жодних претензій щодо майна, зазначеного в цій угоді, а також щодо майна, яке зареєстроване за кожною із сторін, але не вказане в цій угоді.
Представник відповідачки зазначає, що у відповідності до глави 13 Цивільного кодексу України грошові кошти, в тому числі іноземна валюта, є різновидом майна.
ОСОБА_4 укладаючи Мирову угоду добросовісно розраховувала, що в такий спосіб всі майнові спори між нею та ОСОБА_3 вирішено. За таких обставин подання ОСОБА_3 нового позову про поділ майна подружжя свідчить про грубе зловживання ним наданими йому процесуальними правами. Подання ОСОБА_3 нового позову після затвердження судом мирової угоди суперечить принципу правової визначеності.
Представник відповідачки зазначає, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Таким чином, закон встановлює презумпцію, згідно із якою вважається, що коли один із подружжя укладає договір чи здійснює розпорядження спільним майном (наприклад витрачає спільні кошти на придбання продуктів, побутових товарів, оплату послуг з утримання спільного майна, на утримання спільних дітей, тощо), він діє за згодою другого з подружжя. Це означає, що переказ коштів від позивача відповідачці під час шлюбу, так само як і розпорядженнями цими коштами відповідачкою, здійснювалось за взаємною згодою, в інтересах сім`ї. Позивач не заявляв, що ці кошти передавалися відповідачці на підставі окремого договору на умовах повернення. Навпаки, за замовчуванням такі транзакції між подружжям є реалізацією їхнього спільного права на розпорядження бюджетом сім`ї. Якщо позивач заперечує наведені обставини то саме він повинен на основі належних та допустимих доказів спростовувати зазначену презумпцію. Не дивлячись на наведене позивач не долучив жодних доказів, які б спростовували той факт, що зазначені кошти використовувались в інтересах сім`ї та за взаємною згодою.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 фактично ґрунтуються на припущенні про «неправильне» використання коштів відповідачкою, проте жодного доказу на підтвердження цього припущення немає і бути не може. Навпаки, всі кошти пішли на сімейні потреби.
Відповідачка не заперечує того, що протягом перебування сторін у шлюбі позивач дійсно переказував їй певні грошові кошти, які використовувалися в інтересах сім`ї - на спільні потреби подружжя та утримання їхньої дитини. Однак відповідачка не може пригадати точний розмір чи кількість таких переказів, оскільки не фіксувала ці обставини, що є цілком природним для сімейних відносин, у яких сторони діяли спільно, не ведучи обліку взаємних витрат. Разом із тим, відповідачка не пригадує і не має підтвердження, що позивачем було переказано саме ті суми, про які він зазначає у позовній заяві. Позивач, зі свого боку, не довів факт передання коштів у заявленому обсязі, а подані ним документи не можуть вважатись належними і достовірними доказами. Зокрема, у підтвердження своїх вимог позивач надав лише копії платіжних документів системи "MoneyGram", які: не є оригіналами документів та не містять ознак офіційного походження - на них відсутні печатки, підписи уповноважених осіб чи будь-які реквізити, що засвідчують справжність операцій; не підтверджують факту отримання коштів саме відповідачкою, у жодному з поданих документів відсутні її підпис, паспортні дані, дата отримання чи підтвердження особи отримувача. Крім того, система "MoneyGram" не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», а тому її квитанції не мають статусу банківських платіжних документів. Відсутність печатки, підпису оператора та інших ідентифікуючих реквізитів позбавляє подані документи будь-якої доказової сили. Таким чином, відсутні докази того, що ОСОБА_4 фактично отримала зазначені позивачем суми.
Представник відповідачки зазначає, що усі грошові кошти, які позивач пересилав відповідачці протягом перебування сторін у шлюбі (зокрема протягом 2014-2018 років), а також кошти, які були зароблені самою відповідачкою, використовувалися нею, а також самим позивачем під час його приїздів в Україну, виключно в інтересах сім`ї - на спільні потреби подружжя та їхньої дитини. Ці кошти витрачалися на забезпечення сімейного побуту, зокрема: придбання продуктів харчування, предметів одягу, побутових товарів; сплату комунальних платежів та витрат, пов`язаних з утриманням житла; оплату ремонтних робіт і утримання спільного майна; забезпечення належного догляду й виховання спільної дитини сторін - ОСОБА_5 . На момент переказу коштів відповідачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем, не мала наміру припиняти шлюбні відносини чи розподіляти майно, тому не зберігала документів, які б підтверджували кожну окрему побутову витрату - що є природним для нормальних шлюбно-сімейних відносин. Крім того, частину спільного сімейного бюджету, сформованого за час шлюбу, сторони витратили на навчання їхньої дочки ОСОБА_6 у Державному університеті телекомунікацій (2017-2023 роки) в м. Києві, на оплату оренди житла в цьому місті, комунальних послуг та інших поточних потреб дитини, яка не мала самостійного доходу й перебувала на утриманні батьків.
Значна частина отриманих сім`єю доходів, у тому числі й переказаних позивачем сум, спрямовувалася на обслуговування та погашення спільного кредиту подружжя, отриманого ще у 2008 році в Акціонерному поштово-пенсійному банку «АВАЛЬ» у розмірі близько 32000,00 доларів США. Кредит був використаний на придбання квартири АДРЕСА_5 , яка стала спільним житлом сім`ї. Погашення кредиту здійснювалося переважно відповідачкою від імені позивача, який у цей час перебував за кордоном. Тобто переказані кошти безпосередньо йшли на погашення спільного боргового зобов`язання сім`ї й тим самим сприяли накопиченню спільного активу - сімейного житла. У подальшому зазначена квартира була об`єднана з належною позивачу квартирою АДРЕСА_6 у тому ж будинку, після чого отримала адресу АДРЕСА_6 . Відповідно до умов мирової угоди від 28.05.2025 року, це майно було поділено між сторонами порівну. Отже, позивач вже отримав вигоду від використання переказаних ним коштів, оскільки вони були спрямовані на збільшення спільного сімейного активу, що розподілений між сторонами у рівних частках. Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України, рівність часток у спільному майні означає, що жоден із подружжя не має додаткового права вимагати компенсації за вже використані спільні кошти.
Крім сімейних витрат, частина спірних коштів витрачалася відповідачкою за дорученням і в інтересах самого позивача, який під час шлюбу вів підприємницьку діяльність. З цією метою позивач видав на ім`я відповідачки нотаріальну довіреність, що уповноважувала її представляти його інтереси у господарських справах та вирішувати організаційні питання бізнесу. Зокрема: сторони володіли магазином у спільній власності за адресою: АДРЕСА_1 , який здавався в оренду; відповідно до мирової угоди зазначений магазин залишився у власності позивача; відповідачка, діючи за довіреністю, вела поточні справи підприємницької діяльності позивача, сплачувала за утримання приміщення, закуповувала товари, забезпечувала ведення господарства. В нежитловому приміщенні по АДРЕСА_7 , що було зареєстроване за позивачем, відповідачка організувала магазин парфумерії, усі витрати з функціонування якого (закупівля, обслуговування, комунальні платежі), здійснювалися за рахунок спільних сімейних коштів.
Крім того, відповідачка офіційно працювала у ФОП ОСОБА_3 в період часу з 2007 по 2022 роки. Отже, кошти використовувалися не для особистого збагачення відповідачки, а для забезпечення діяльності позивача, розвитку його бізнесу та одержання сімейного доходу. Таким чином, спірні витрати мали спільну мету - забезпечення добробуту сім`ї та примноження активів подружжя, а тому не можуть вважатися особистими витратами відповідачки.
Під час шлюбу частина активів була оформлена формально на позивача, однак фактично набувалася за участю відповідачки в інтересах сім`ї. Так, земельна ділянка по АДРЕСА_4 (кадастровий номер 2610400000:08:008:0008) була придбана у період шлюбу, при цьому всі дії з укладення договору від імені позивача здійснювала відповідачка на підставі нотаріального доручення. У подальшому ця земельна ділянка, відповідно до мирової угоди, була передана у власність позивача як особисте майно. Аналогічно інше спільно нажите майно (автомобіль, нерухомість тощо) також було поділено між сторонами за взаємною згодою, що закріплено судовою ухвалою від 28.05.2025 року у справі № 345/3506/24. Таким чином, усі результати використання спільних коштів, у тому числі переказаних позивачем, уже враховані при розподілі спільного майна. Позивач отримав належну йому частку в спільних активах, тому жодних додаткових майнових претензій щодо цих коштів бути не може.
Представник відповідачки зазначає, що очевидним є висновок про те, що позов ОСОБА_3 є безпідставним, недоведеним та необґрунтованим, оскільки всі спірні майнові питання між сторонами вже були остаточно врегульовані мировою угодою, затвердженою ухвалою Калуського міськрайонного суду від 28.05.2025 року, яка має силу судового рішення. Переказані позивачем кошти використовувалися виключно в інтересах сім`ї, на спільні потреби подружжя та утримання їхньої дитини, а тому не можуть бути предметом повторного поділу. За таких обставин позовні вимоги є надуманими, спрямованими на повторне вирішення вже врегульованого спору та такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідачки просить суд відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідачки понесені нею витрати на правову допомогу (т.1, а.с.96-107).
18.11.2025 позивачем ОСОБА_3 подано суду письмові пояснення по справі, в яких зазначено наступне. В мировій угоді, яка дійсно укладена між позивачем та ОСОБА_4 , зазначено, що (п. 15) сторони не мають одна до одної жодних претензій щодо майна, зазначеного в угоді, а також щодо майна, яке зареєстроване за кожною із сторін, але не вказане в цій угоді. Предметом раніше поданого позивачем позову та поданого ОСОБА_4 позову про поділ майна - були об`єкти нерухомого майна та транспортні засоби. Про поділ грошових коштів позов не подавався. Мирова угода стосувалася зареєстрованого за кожним із них об`єктів нерухомого майна чи транспортних засобів. 
Так, на час укладення мирової угоди у власності ОСОБА_4 перебувала ще 1/3 частка квартири АДРЕСА_8 . У позивача були претензії щодо цього майна. Так, до моменту приватизації цієї квартири ОСОБА_4 наполягла, щоб позивач виписав з квартири їх неповнолітню дочку ОСОБА_7 і прописав її у квартиру батьків по АДРЕСА_9 , попередньо подарувавши їй свою 1/3 частку в цій квартирі. Що і було зроблено. Однак ОСОБА_4 свою частку в квартирі АДРЕСА_8 після приватизації - їхній дочці не подарувала. Тому у позивача були відповідні претензії що такої поведінки ОСОБА_4 , і про це позивач неодноразово говорив її адвокату Савчуку Р.Р. Саме з цих причин Савчук Р.Р. відредагував мирову угоду, дописавши про відсутність претензій щодо майна, яке зареєстроване за кожною із сторін, але не вказане в цій угоді. Тому покликання ОСОБА_4 про те, що малися на увазі і грошові кошти - є введенням суду в оману.
Також,  ОСОБА_4 покликається на ті обставини, що позивачем не доведено, що отримані нею від позивача грошові кошти, які є предметом спору - не використано в інтересах сім`ї. Позивач зазначає, що він просить стягнути з ОСОБА_4 половину із тих коштів, які він їй відправив, і які вона отримала, що ним належними доказами підтверджено. І це ще без врахування коштів які позивач привозив особисто, передавав перевізниками, друзями та отриманими від підприємницької діяльності. Кошти, які отримані ОСОБА_4 переказом, вона мала заощаджувати на майбутнє. Жодного майна за ці кошти придбано не було. Сторони не їздили на відпочинок, не придбавали транспортні засоби, не було інших дороговартісних покупок. Загальна сума здійснених позивачем переказів на ім`я відповідачки становить 47345,00 Євро. Ці грошові кошти ОСОБА_4 привласнила. Вона жодної копійки в інтересах сім`ї не витратила. За позицією адвоката Савчук Р.Р., який діє в інтересах ОСОБА_4 , позивач має доказувати обставини використання ОСОБА_4 коштів не в інтересах сім`ї, при обставинах відсутності будь-якого витрачання цих коштів. ОСОБА_4 переказані позивачем кошти нікуди не витрачала, а привласнила.
Щодо заперечень ОСОБА_4 обставин отримання нею від позивача грошових коштів за допомогою платіжної системи MoneyGram, то позивач надав суду копії заяв на видачу готівки та квитанцій від імені ОСОБА_4 , що спростовують її доводи в цій недоведеності отримання коштів через цю платіжну систему.
Покликання ОСОБА_4 на обставини витрачання коштів переданих позивачем на харчування, придбання одягу, побутових товарів, оплату ком послуг, оплату ремонту і утримання спільного майна, на матеріальну утримання нашої дочки - є голослівні. Відсутні належні та допустимі докази таких витрат. Також голослівними є покликання і на обставини погашення кредиту.
Покликання ОСОБА_4 на обставини придбання земельної ділянки кадастровий номер 2610400000:08:008:0008 по АДРЕСА_4 за кошти, які передані позивачем, теж не заслуговують на увагу. Так, як вбачається із договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.10.2020 року, укладеного між позивачем та Калуською міською радою, та рішення Калуської міської ради від 27.08.2020 року №3431 - ціна продажу земельної ділянки становила 31820 грн. На дату купівлі вищевказаної земельної ділянки - курс євро становив 33,1643 грн. за 1 євро. Фактично вартість земельної ділянки становила 1000 євро. Це 1/41 частина із тих коштів, які позивач передав ОСОБА_4 (офіційно).
Також позивач зазначає, що з 1998 року він є фізичною особою - підприємцем. Свою підприємницьку діяльність він здійснював спільно із його батьками. Його мама ОСОБА_8 являється фізичною особою-підприємцем з 1997 року. Рішенням виконкому Калуської міської ради від 16.06.1998 року №147 надано ОСОБА_8 дозвіл на розміщення торгового павільйону по АДРЕСА_4 , який пізніше було реконструйовано під магазин по АДРЕСА_7 . І в подальшому 05.08.2019 року цей магазин позивачу подарувала мама ОСОБА_8 . Саме в цьому магазині ОСОБА_4 працювала, здійснювала торгівлю парфумерією, побутовою хімією, засобами гігієни, тощо. Однак все необхідне для торгівлі забезпечувала мама позивача ОСОБА_8 , яка була дійсним власником торгової точки. Окрім того підприємницька діяльність позивача мала досить добрий дохід. Так в 2015 році його дохід становив 211190,00 грн., у 2016 - 224088,00 грн., у 2017 - 228819,00 грн., у 2018 - 205730,00 грн., у 2019 - 687413,00 грн., у 2020 - 251881,00 грн., у 2021 - 163100,00 грн., у 2022 - 145000,00 грн. У позивача були наймані працівники, яким він платив заробітну плату і відповідні внески в бюджет. ОСОБА_4 теж була оформлена у позивача як найманий працівник, але скоріше за ініціативи позивача з метою набуття страхового стажу. За позицією ОСОБА_4 - за ті кошти, які позивач їй переказав (що є предметом спору) - вона здійснювала підприємницьку діяльність від його імені, платила собі заробітну плату, сплачувала податки, тощо. Однак такі доводи не відповідають фактичним обставинам, оскільки у позивача було достатньо (з надлишком) коштів від підприємницької діяльності.
У зв`язку з цим, позивач просить суд позов задоволити в повному обсязі (т.1, а.с.152-154).
26.11.2025 представником відповідачки ОСОБА_4 адвокатом Савчуком Р.Р. подано суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що ОСОБА_4 рішуче заявляє, що всі грошові кошти без винятку, які були переказані на її ім`я позивачем ОСОБА_3 протягом всього періоду шлюбу: мали характер спільної сумісної власності подружжя, використовувались нею виключно в інтересах сім`ї (т.1, а.с.207-208).
Ухвалою суду від 26.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду з викликом учасників справи (т.1, а.с.220-222).
20.01.2026 позивачем подано суду заяву про зменшення позовних вимог. Позивач зазначає, що суду було надано копію кредитного договору, який було укладено між мною та АТ «Райффайзен Банк». Із наданих банком доказів вбачається, що кредитний договір погашено достроково - 05.03.2019 року (останній платіж). Відповідачка у справі покликається на ті обставини, що грошові кошти, які позивачем передавалися відповідачці, і які позивач просить поділити, направлені на сплату кредиту за вищевказаним укладеним кредитним договором.
Позивач заперечує, що грошові кошти, які він направив, а відповідачка отримала, і які призначалися для заощадження на спільне майбутнє - використовувалися для сплати кредиту, оскільки у сторін було достатньо коштів, зокрема від підприємницької діяльності. Однак, щоб виключити маніпулювання відповідачкою щодо дійсних обставин, позивач вважає за необхідне поділити ті кошти, які отримані відповідачкою від позивача за період часу після погашення кредитного договору, тобто після 05.03.2019 року, а саме: з квітня 2019 по липень 2021року. 
Із наданих позивачем суду письмових доказів вбачається, що в період часу з квітня 2019 року по липень 2021 року відповідачка отримала грошові кошти в сумі 27450,00 Євро. Тому половину із цих коштів слід стягнути з відповідачки, що становить 13725,00 Євро.
За таких обставин, позивач вважає за потрібне зменшити заявлені ним позовні вимоги в частині розміру стягуваних з відповідачки в його користь грошових коштів, і викласти їх в наступній редакції, а саме: провести поділ грошових коштів, набутих позивачем та відповідачкою у шлюбі та стягнути із відповідачки в користь позивача 13725,00 Євро (т.2, а.с.11).
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 адвокат Іванів О.Б. позов про поділ майна (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог) підтримав в повному обсязі та просив задовольнити та пояснив, що у заявленому позові позивач покликається на ті обставини, що в період його перебування у шлюбі з відповідачкою набуто як ряд об`єктів рухомого та нерухомого майна, так і грошові кошти. Питання поділу нерухомого та рухомого майна - вирішено. Однак не вирішено питання поділу грошових коштів, які Відповідач утримує та не бажає поділити. Так, за час проживання у шлюбі з відповідачкою позивач, перебуваючи за межами України на роботі в Ірландії, неодноразово висилав відповідачці грошові кошти. Ці кошти не мали використовуватися в жодних інших цілях, окрім як для цілей заощадження їх і зберігання відповідачкою. Так, за період часу - квітня 2019 по липень 2021 позивач переказав а відповідачка отримала грошові кошти в сумі 27450 Євро. Обставини переказу та отримання коштів відповідачкою - доводяться письмовими доказами, якими є наявні у матеріалах справи за період часу з квітня 2019 по липень 2021 витяги на запит про історію транзакцій з перекладом на українську мову компанії MoneyGram, форми про переказ коштів відповідачці через платіжну систему MoneyGram, заяви на видачу готівки та квитанції від імені відповідачки. Ці кошти - є спільним майном подружжя. Це заробітна плата позивача, яку він отримував за межами України. Ці кошти позивач переказував в якості майбутніх заощаджень. Отже, вищевказані грошові кошти в сумі 27450 Євро є об`єктом права спільної сумісної власності і підлягають поділу між позивачем та відповідачкою, виходячи з принципу рівності часток, як такі, що набуті ними за час шлюбу. Більше того, висловлюючи свою позицію щодо предмету позову - відповідачка жодним чином не заперечила права спільної сумісної власності на ці кошти, не заперечила обставини їх неотримання. Отже, позивач довів набуття у шлюбі у фактичного отримання відповідачкою грошових коштів в сумі 27450 Євро, і ці обставини не оспорюються відповідачкою.
Адвокат Іванів О.Б. зазначає, що в запереченнях проти позову відповідачка покликається на недоведеність позивачем обставин витрачання коштів відповідачкою не в інтересах сім`ї. Однак така позиція не заслуговує на увагу, оскільки доведеність витрачання коштів не в інтересах сім`ї відповідачкою може мати місце тільки тоді, коли факт витрачання коштів мав місце з боку відповідачки. Натомість матеріали справи не містять жодних об`єктивних доказів про витрачання відповідачкою коштів, які нею отримані від позивача, в період часу з квітня 2019 по липень 2021 в сумі 27450 Євро. Ті письмові докази, на які відповідачка покликається як на обставини витрачання отриманих від позивача коштів на оплату за навчання (проживання) дочки сторін - є припущеннями та не підтверджені об`єктивними доказами. Не є доказами витрачання відповідачкою отриманих від позивача коштів і на придбання земельної ділянки. Для цих цілей було достатньо коштів від самої підприємницької діяльності, та й вартість такої земельної ділянки становила не більше 1000 Євро.
Адвокат Іванів О.Б. зазначає, що позивач надав суду об`єктивні дані наявності у їхньої сім`ї достатньої суми коштів для проживання та для витрачання коштів на придбання земельної ділянки від іншого джерела доходів - підприємницької діяльності. Окрім того позивач при поверненні в Україну привозив готівкою немалі грошові кошти, які також передавав в розпорядження сім`ї. Фактично у відповідачки в розпорядженні перебували значні суми коштів, якими вона володіла у час відсутності позивача, і яких було достатньо і для проживання і для підприємницької діяльності. Відповідачка суду не надала жодних об`єктивних доказів про витрачання отриманих від позивача грошових коштів в сумі 27450 Євро - в будь-яких цілях. Позивач знає, і про це також знає відповідачка, що грошові кошти у неї, вона виїхала за межі України і дистанціювалася від позивача. На даний час всі комунікації позивача з відповідачкою здійснюються виключно в суді і через представника відповідачки. Такі дії відповідачки унеможливлюють добровільне вирішення спору, хоча через представника були намагання і пропозиції добровільного вирішення спору. Покликання відповідачки на наявність мирової угоди, яка нібито враховує поділ всього набутого у шлюбі майна - є маніпулюванням і способом уникнути поділу набути у шлюбі грошових коштів. Ніде в мировій угоді не зазначено про поділ грошей, і такі позовні вимоги не були предметом розгляду судами. Тому адвокат Іванів О.Б. вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити у повному обсязі. Крім того, подав судові дебати в письмовому вигляді (т.2, а.с.86).
В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_4 адвокат Савчук Р.Р. позову не визнав,, подав пояснення в письмовому вигляді (т.2, а.с.87). Представник відповідачки підтримав пояснення, які були зазначені ним у відзиві на позовну заяву, а також вказав, що грошові кошти - це самостійний різновид майна, який має майнову цінність, може бути предметом договорів, переходити у власність і бути об`єктом цивільних прав та обов`язків. Отже, у будь-якій угоді, де сторони врегульовують питання «майна», під це поняття автоматично підпадають і грошові кошти, якщо інше прямо не виключено. У пункті 15 мирової угоди сторони зазначили, що не мають претензій «щодо майна, зареєстрованого за кожною із сторін». Хоча формально грошові кошти не підлягають державній реєстрації, вони обліковуються (реєструються) у фінансових установах (банках, на рахунках, у платіжних системах тощо). Таким чином, у цивільному обороті існує реєстраційний (обліковий) режим володіння грошима, який і є аналогом «реєстрації» для цього виду майна. Таким чином, із системного аналізу норм глави 13 Цивільного кодексу України, пункту 15 укладеної між сторонами Мирової угоди слідує, між позивачем та відповідачкою було врегульовані всі питання майнового характеру щодо спільного майна подружжя, в тому числі і щодо грошових коштів. ОСОБА_4 , укладаючи Мирову угоду, добросовісно розраховувала, що в такий спосіб всі майнові спори між нею та ОСОБА_3 вирішено. За таких обставин подання ОСОБА_3 нового позову про поділ майна подружжя свідчить про грубе зловживання ним наданими йому процесуальними правами. Мирова угода між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , затверджена ухвалою Калуського міськрайонного суду від 28.05.2025 року у справі № 345/3506/24, є остаточним судовим рішенням, що встановлює правовий режим спільного майна подружжя.
Пунктами 8 і 15 цієї угоди сторони добровільно підтвердили відсутність будь-яких взаємних майнових претензій, включно з тими, що стосуються майна, не зазначеного в угоді, але зареєстрованого за кожною із сторін. Отже, позов ОСОБА_3 слід розцінювати як спробу ревізії остаточного судового рішення та укладеної між сторонами Мирової угоди без будь-яких передбачених законом підстав, що є порушенням принципу правової визначеності та підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Адвокат Савчук Р.Р. зазначив, що об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Тому грошові кошти, які, як стверджує позивач, він заробляв за кордоном та переказував ОСОБА_4 були спільною сумісною власністю подружжя.
Крім того, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Закон встановлює презумпцію згідно із якою вважається, що коли один із подружжя укладає договір чи здійснює розпорядження спільним майном (наприклад витрачає спільні кошти на придбання продуктів, побутових товарів, оплату послуг з утримання спільного майна, на утримання спільних дітей, тощо), він діє за згодою другого з подружжя. Це означає, що переказ коштів від позивача відповідачці під час шлюбу, так само як і розпорядженнями цими коштами відповідачкою, здійснювалось за взаємною згодою, в інтересах сім`ї. Позивач не заявляв, що ці кошти передавалися відповідачці на підставі окремого договору на умовах повернення. Навпаки, за замовчуванням такі транзакції між подружжям є реалізацією їхнього спільного права на розпорядження бюджетом сім`ї. Якщо позивач заперечує наведені обставини то саме він повинен на основі належних та допустимих доказів спростовувати зазначену презумпцію. Не дивлячись на наведене, позивач не долучив жодних доказів, які б спростовували той факт, що зазначені кошти використовувались в інтересах сім`ї та за взаємною згодою.
Адвокат Савчук Р.Р. зазначив, що твердження позивача про те, що відповідачка мала акумулювати ці кошти як заощадження, повністю спростовується фактичною поведінкою самих сторін: позивач надав суду копії квитанцій MoneyGram із перекладом, у якому свідомо приховано графу «Purposeoftransaction» (Мета транзакції). Однак в англійському тексті квитанцій чітко зазначено: «FamilyAssistance» (допомога сім`ї). Це доводить, що кошти надсилалися не для інвестування чи накопичення, а на щоденне утримання відповідачки та спільної дитини (навчання, оренда, харчування). 
Адвокат Савчук Р.Р. зазначив, що позивач фактично стверджує про наявність між сторонами домовленості (правочину) щодо зберігання та майбутнього розподілу конкретних сум. Згідно зі ст. 208 Цивільного кодексу України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Твердження про «заощадження» у сумі 47345 євро (або 27450 євро в уточненій заяві) вимагало укладення письмового договору або письмового підтвердження такого обов`язку. В матеріалах справи відсутній будь-який договір, розписка чи листування, де б відповідачка брала на себе зобов`язання «зберігати» ці кошти. Позивач надає суду копії податкових декларацій ФОП ОСОБА_3 як доказ спроможності формування заощаджень. Проте ці документи є неналежними доказами.
Адвокат Савчук Р.Р. зазначив, що позиція позивача базується на механічному додаванні сум з квитанцій минулих років. Разом з тим, згідно із правовими позиціями Верховного Суду поділу підлягає лише те майно (в тому числі гроші), яке існує в натурі на момент розгляду спору або припинення спільного господарства. Позивач не надав жодного доказу (виписки з рахунку відповідачки на дату подання позову), що ці кошти існують як актив. Гроші, витрачені на споживання під час шлюбу, не можуть бути предметом поділу, оскільки вони припинили своє існування як об`єкт права власності. 
Відповідачка не заперечує того, що протягом перебування сторін у шлюбі позивач дійсно переказував їй певні грошові кошти, які використовувалися в інтересах сім`ї - на спільні потреби подружжя та утримання їхньої дитини. Однак відповідачка не може пригадати точний розмір чи кількість таких переказів, оскільки не фіксувала ці обставини, що є цілком природним для сімейних відносин, у яких сторони діяли спільно, не ведучи обліку взаємних витрат. Разом із тим, відповідачка не пригадує і не має підтвердження, що позивачем було переказано саме ті суми, про які він зазначає у позовній заяві. Позивач, зі свого боку, не довів факт передання коштів у заявленому обсязі, а подані ним документи не можуть вважатись належними і достовірними доказами.
Адвокат Савчук Р.Р. зазначив, що позивач вказує, що сім`я мала стабільні доходи від оренди магазину ( АДРЕСА_1 ), підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 (де відповідачка офіційно працювала та здійснювала управління) та його заробітку за кордоном. Водночас аналіз виписок Райффайзен Банку свідчить, що саме в період з травня по липень 2019 року (який Позивач намагається виокремити як період «післякредитних» заощаджень) позивачем було оформлено кредити на загальну суму тіла 330000,00 грн. Сам факт звернення до банку за кредитними коштами під високі відсотки (що підтверджується значними сумами нарахованих процентів та стягнень) є прямим доказом того, що станом на 2019 рік сім`я не мала вільних грошових заощаджень. Логічна суперечність позиції позивача полягає у тому, що за наявності «заощаджень», про які він заявляє, не виникало б об`єктивної потреби у отриманні кредитів за договорами №011/34617/00551157, №011/34617/00582959 та №011/34617/00603821. Застосовуючи стандарт розумної поведінки, слід дійти висновку: наявність вільних грошових коштів виключає необхідність залучення позикового капіталу під відсотки. Відтак, інтенсивне кредитування сторін у 2019 році та подальше спрямування усіх доходів на погашення цих зобов`язань повністю спростовує факт існування будь-яких акумульованих грошових сум, що підлягали б поділу.
Протягом короткого проміжку часу (травень-липень 2019 року) було залучено наступні кредитні ресурси, які в подальшому погашалися за рахунок спільного бюджету:
 
- кредит №011/34617/00551157: виданий 13.05.2019 на суму 90000,00 грн. Погашений у повному обсязі до 11.06.2020, загальна сума виплат склала 104949,69 грн.
 
- кредит №011/34617/00582959: виданий 18.06.2019 на суму 120000,00 грн. Погашений до 04.08.2020, загальна сума фактичних виплат - 146771,56 грн.
 
- кредит №011/34617/00603821: виданий 22.07.2019 на суму 120000,00 грн. Погашений до 31.08.2020, загальна сума виплат (включаючи відсотки та стягнення) - 221208,12 грн.
 
Загальна сума коштів, спрямованих на погашення лише цих трьох кредитів протягом 2019-2020 років, становить 472929,37 грн. Це неспростовно доводить, що: усі доходи, що надходили до сім`ї (включаючи перекази позивача та прибутки від бізнесу), не «заощаджувалися», а перебували в постійному фінансовому обороті для забезпечення потреб родини, обслуговування боргів та підтримки життєдіяльності підприємницьких об`єктів (магазинів, земельних ділянок), які за Мировою угодою від 28.05.2025 залишилися у власності позивача; погашення таких великих сум (майже 0,5 млн грн) за один рік було б неможливим без використання усіх наявних грошових ресурсів подружжя.
 
Таким чином, вимоги Позивача про стягнення «половини заощаджень» є безпідставними, оскільки ці кошти були фактично спожиті та використані для примноження та збереження спільних активів подружжя ще до моменту виникнення спору.
 
Адвокат Савчук Р.Р. також зазначив, що, крім сімейних витрат, частина спірних коштів витрачалася відповідачкою за дорученням і в інтересах самого позивача, який під час шлюбу вів підприємницьку діяльність. З цією метою позивач видав на ім`я відповідачки нотаріальну довіреність, що уповноважувала її представляти його інтереси у господарських справах та вирішувати організаційні питання бізнесу. Зокрема: сторони володіли магазином у спільній власності за адресою: АДРЕСА_1 , який здавався в оренду; відповідно до мирової угоди зазначений магазин залишився у власності позивача; відповідачка, діючи за довіреністю, вела поточні справи підприємницької діяльності позивача, сплачувала оренду, закуповувала товари, забезпечувала ведення господарства. Крім того, в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_7 , що було зареєстроване за позивачем, відповідачка організувала магазин парфумерії, усі витрати з функціонування якого (закупівля, обслуговування, комунальні платежі) здійснювалися за рахунок спільних сімейних коштів. Крім того, відповідачка офіційно працювала у ФОП ОСОБА_3 в період часу з 2007 по 2022 роки. Отже, кошти використовувалися не для особистого збагачення відповідачки, а для забезпечення діяльності позивача, розвитку його бізнесу та одержання сімейного доходу.
Також велика частина переказаних коштів була спрямована на масштабну реконструкцію та фізичне об`єднання двох квартир - АДРЕСА_6 та АДРЕСА_5 . Вказані роботи проводилися господарським способом (власними силами сім`ї без залучення підрядних організацій), що є поширеною практикою для приватного сектору. Саме тому відповідачка не має і не може мати фіскальних документів (чеків, актів виконаних робіт) на підтвердження кожної витрати. Однак результатом цих витрат став об`єднаний об`єкт нерухомості (кв. АДРЕСА_6 ), який за мировою угодою від 28.05.2025 вже був поділений між сторонами порівну. Таким чином, позивач уже отримав свою частку цих коштів у вигляді частки в нерухомому майні.
Адвокат Савчук Р.Р. вказує, що спірні витрати мали спільну мету - забезпечення добробуту сім`ї та примноження активів подружжя, а тому не можуть вважатися особистими витратами відповідачки. У зв`язку з цим, просить суд у задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача на користь відповідачки судові витрати.
Інші учасники справи в судове засідання не прибули.
Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, суд дійшов наступних висновків.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Як визначено в ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебував у шлюбі із ОСОБА_4 з 03.01.2001 (що підтверджується копією свідоцтва про шлюб) до 06.06.2026 (що підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу) (т.1, а.с.4, 5).
Калуський міськрайонний суд раніше розглянув справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя (справа № 345/3506/24).
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.05.2025 року (№ 345/3506/24) було визнано укладену між сторонами по справі мирову угоду, за умовами якої: 
-визнано за ОСОБА_4 в цілому право особистої приватної власності на: транспортний засіб марки Opel Zafira, р.н. НОМЕР_1 , 2013 р.в.; земельну ділянку кадастровий номер 2622886603:03:001:0039 площею 1,45 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Довжка, Калуського району Івано-Франківської області. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3125569226060; 
-визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3125569226060. Визнано за ОСОБА_3 в цілому право особистої приватної власності на: квартиру АДРЕСА_3 ; земельну ділянку кадастровий номер 2610400000:08:008:0008 площею 0,0086 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться по АДРЕСА_4 ; гараж № НОМЕР_5, який знаходиться по АДРЕСА_4 . 
Згідно із п. 8 укладеної між сторонам мирової угоди, сторони стверджують, що будь-яких претензій майнового чи немайнового характеру по предмету спору, з моменту укладення даної мирової угоди - одна до одної не мають. 
У відповідності до п. 15 вказаної угоди, сторони підтверджують, що з моменту укладення цієї мирової угоди не мають одна до одної жодних претензій щодо майна, зазначеного в цій угоді, а також щодо майна, яке зареєстроване за кожною із сторін, але не вказане в цій угоді (т.1, а.с.103).
Згідно із вказаною ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.05.2025 року (№ 345/3506/24) провадження по даній справі було закрито у зв`язку із затвердженням мирової угоди (т.1, а.с.6-7).
На підтвердження факту здійснення грошових переказів позивачем відповідачці до позовної заяви стороною позивача були долучені платіжні документи системи "MoneyGram" за період з 23.02.2015 по 07.09.2021 (т.1, а.с.8-70).
Стороною відповідача суду було надано переклад вибраних фрагментів з платіжних документів системи "MoneyGram" (т.2, а.с.39-72).
Додатково стороною позивача на підтвердження факту здійснення грошових переказів позивачем відповідачці суду було надано наступні банківські документи:
-заяву на видачу готівки, з якої вбачається, що ОСОБА_4 15.10.2019 отримала кошти в сумі 950,00 Євро - переказ по "MoneyGram", видано Калуським відділенням АТ «Ідея Банк» (т.1, а.с.106);
-заяву на видачу готівки, з якої вбачається, що ОСОБА_4 12.11.2019 отримала кошти в сумі 950,00 Євро - переказ по "MoneyGram", видано Калуським відділенням АТ «Ідея Банк» (т.1, а.с.107);
-заяву на видачу готівки, з якої вбачається, що ОСОБА_4 10.12.2019 отримала кошти в сумі 950,00 Євро - переказ по "MoneyGram", видано Калуським відділенням АТ «Ідея Банк» (т.1, а.с.108);
-заяву на видачу готівки, з якої вбачається, що ОСОБА_4 11.02.2020 отримала кошти в сумі 500,00 Євро - переказ по "MoneyGram", видано Калуським відділенням АТ «Ідея Банк» (т.1, а.с.109);
-заяву на видачу готівки, з якої вбачається, що ОСОБА_4 25.02.2020 отримала кошти в сумі 200,00 Євро - переказ по "MoneyGram", видано Калуським відділенням АТ «Ідея Банк» (т.1, а.с.110);
-заяву на видачу готівки, з якої вбачається, що ОСОБА_4 13.03.2020 отримала кошти в сумі 500,00 Євро - переказ по "MoneyGram", видано Калуським відділенням АТ «Ідея Банк» (т.1, а.с.111);
-заяву на видачу готівки, з якої вбачається, що ОСОБА_4 15.04.2020 отримала кошти в сумі 500,00 Євро - переказ по "MoneyGram", видано Калуським відділенням АТ «Ідея Банк» (т.1, а.с.112);
-заяву на видачу готівки, з якої вбачається, що ОСОБА_4 13.05.2020 отримала кошти в сумі 950,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано Калуським відділенням АТ «Кредобанк» (т.1, а.с.113);
-заяву на видачу готівки, з якої вбачається, що ОСОБА_4 13.05.2020 отримала кошти в сумі 950,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано Калуським відділенням АТ «Кредобанк» (т.1, а.с.114);
-заяву на отримання переказу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 09.06.2020 отримала кошти в сумі 950,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано відділенням АБ «Укргазбанк» (т.1, а.с.115);
-заяву на отримання переказу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 17.06.2020 отримала кошти в сумі 950,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано відділенням АБ «Укргазбанк» (т.1, а.с.116);
-заяву на отримання переказу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 30.06.2020 отримала кошти в сумі 950,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано відділенням АБ «Укргазбанк» (т.1, а.с.118);
-заяву на отримання переказу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 03.08.2020 отримала кошти в сумі 1200,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано відділенням АБ «Укргазбанк» (т.1, а.с.122);
-заяву на отримання переказу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 18.08.2020 отримала кошти в сумі 950,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано відділенням АБ «Укргазбанк» (т.1, а.с.123);
-заяву на отримання переказу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 31.08.2020 отримала кошти в сумі 1500,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано відділенням АБ «Укргазбанк» (т.1, а.с.125);
-заяву на отримання переказу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 18.09.2020 отримала кошти в сумі 1400,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано відділенням АБ «Укргазбанк» (т.1, а.с.127);
-заяву на отримання переказу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 30.09.2020 отримала кошти в сумі 400,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано відділенням АБ «Укргазбанк» (т.1, а.с.128);
-заяву на отримання переказу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 19.10.2020 отримала кошти в сумі 500,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано відділенням АБ «Укргазбанк» (т.1, а.с.129);
-заяву на отримання переказу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 24.11.2020 отримала кошти в сумі 1000,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано відділенням АБ «Укргазбанк» (т.1, а.с.130);
-заяву на отримання переказу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 21.12.2020 отримала кошти в сумі 1700,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано відділенням АБ «Укргазбанк» (т.1, а.с.131);
-заяву на отримання переказу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 01.02.2021 отримала кошти в сумі 1350,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано відділенням АБ «Укргазбанк» (т.1, а.с.132);
-заяву на отримання переказу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 16.03.2021 отримала кошти в сумі 1300,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано відділенням АБ «Укргазбанк» (т.1, а.с.133);
-заяву на отримання переказу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 14.05.2021 отримала кошти в сумі 1000,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано відділенням АБ «Укргазбанк» (т.1, а.с.134);
-заяву на отримання переказу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 23.06.2021 отримала кошти в сумі 950,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано відділенням АБ «Укргазбанк» (т.1, а.с.135);
-заяву на отримання переказу, з якої вбачається, що ОСОБА_10 12.07.2021 отримала кошти в сумі 1800,00 Євро - переказ по "MoneyGram", відправник ОСОБА_9 , видано відділенням АБ «Укргазбанк» (т.1, а.с.136).
До матеріалів справи долучені також позивачем квитанції про здійснення ОСОБА_4 операцій з обміну іноземної валюти (т.1, а.с.117, 119, 120, 121, 124).
Таким чином, вищевказані банківські документи підтверджують факт здійснення грошових переказів позивачем відповідачці за період з 15.10.2019 по 12.07.2021 в загальній сумі 24350,00 Євро.
У 2017 році ОСОБА_4 було укладено договір з Державним університетом телекомунікацій про навчання доньки сторін ОСОБА_7 за рахунок коштів юридичних і фізичних осіб. В договорі зазначено, що загальна вартість освітньої послуги становить 59400,00 грн, за рік - 14850,00 грн (т.1, а.с.143, 209).
До матеріалів справи також долучено копію договору оренди житлового приміщення від 20.08.2017, укладеного між орендатором ОСОБА_7 (дочкою сторін) і орендодавцем, щодо оренди квартири в м.Києві. Строк дії договору - по 20.02.2018, з можливістю продовження. Орендна плата - 6000,00 грн в місяць (т.1, а.с.144, 210-212).
До матеріалів справи також долучено копію договору оренди житлового приміщення від 01.10.2018, укладеного між орендатором ОСОБА_7 (дочкою сторін) і орендодавцем, щодо оренди квартири. Строк дії договору - 6 місяців з автоматичним продовженням на такий самий термін, якщо жодна із сторін не повідомить про намір його розірвати. Орендна плата - 6500,00 грн в місяць, додаткова оплата в опалювальний сезон у 2018 році - 12000,00 грн (т.1, а.с.145, 213-218).
Згідно інформації про доходи ОСОБА_4 , вона з 2011 року по лютий 2024 року офіційно працювала та отримувала мінімальну заробітну плату (а.с.146-147).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11.11.2025, вбачається, що ОСОБА_4 є власником: 1/2 частини квартири за адресою АДРЕСА_10 ; земельної ділянки площею 0,45 га в с. Довжка; 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_11 (т.1, а.с.155-156).
Згідно договору дарування від 17.05.2008, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_7 (дочці) 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_9 (т.1, а.с.157-158).
До матеріалів справи також долучено копію будинкової книги за адресою: АДРЕСА_9 (т.1, а.с.159-162).
Також 01.10.2020 року між Калуською міською радою та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, придбано земельну ділянку АДРЕСА_7 . Вартість договору - 31820,00 грн. Сума сплачена згідно квитанції від 18.09.2020 року (а.с.163-165, 166). Згідно офіційного курсу НБУ (33,1642 грн. за 1 євро) ця сума дорівнює 959,47 євро.
Судом, крім того, встановлено, що до цього часу земельну ділянку 2А по АДРЕСА_4 було надано ОСОБА_8 (матері позивача) в користування під розміщення торгової точки (т.1, а.с.170-172). 05.08.2019 ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_3 нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_7 (т.1, а.с.173-174).
Також суду надано підтвердження того, що ОСОБА_3 з 23.02.1998 зареєстрований як СПД-фізична особа, з 02.03.2006 ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець; ОСОБА_8 (мати позивача) зареєстрована як фізична особа-підприємець з 18.11.1997 (т.1, а.с.167, 168, 169). 
Згідно податкових декларацій фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, він отримував доходи від господарської діяльності (т.1, а.с.175-185). Також у нього працювали наймані працівники (т.1, а.с.186-191).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.03.2024, вбачається, що ОСОБА_3 належить квартира за адресою: АДРЕСА_12 , на квартиру накладено обтяження згідно договору іпотеки (т.1, а.с.200-201).
Як вбачається з посвідченої 25.10.2016 року нотаріусом Рожковецьким І.В. довіреності (зареєстровано в реєстрі за № 1608), ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси як суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи та вести від його імені справи в усіх установах, організаціях, перед усіма юридичними і фізичними особами, в установах банків, в судових установах, та вчиняти дії, необхідні для здійснення підприємницької діяльності. Дану довіреність скасовано за заявою ОСОБА_3 03.05.2024 року (т.2, а.с.2).
Крім того, 27.05.2008 між «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №014/0016/74/87807. Сума кредиту - 26500,00 доларів США. З виписки по рахунку, наданої банком, вбачається, що даний кредит погашено повністю - 05.03.2019. (копію договору, письмової згоди дружини та банківської виписки надано банком на диску - т.2 а.с.5).
Також 18.06.2019 між «Райффайзен Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №011/34617/00582959. Сума кредиту - 120000,00 грн. Кредит та проценти за ним сплачувалися з 18.07.2019 по 04.08.2020 (копію договору та банківської виписки надано банком на диску - т.2 а.с.77).
З банківської виписки по рахунку вбачається, що оплата боргу та процентів згідно кредитного договору №011/34617/00582959 від 18.06.2019 здійснювалася наступним чином:
-18.07.2019 оплачено 7165,62 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,0043 грн. за 1 євро) дорівнює 247,05 євро;
-18.08.2019 оплачено 2163,67 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (27,6 грн. за 1 євро) дорівнює 78,39 
-19.08.2019 оплачено 4962,26 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (27,85 грн. за 1 євро) дорівнює 178,18 євро;
-18.09.2019 оплачено 7179,01 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (27,31 грн. за 1 євро) дорівнює 262,87 євро;
-18.10.2019 оплачено 7317,00 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (27,4867 грн. за 1 євро) дорівнює 266,20 євро;
-18.11.2019 оплачено 7285,96 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (26,6981 грн. за 1 євро) дорівнює 272,90 євро;
-18.12.2019 оплачено 7424,61 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (26,1962 грн. за 1 євро) дорівнює 283,42 євро;
-18.01.2020 оплачено 2466,43 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (26,67 грн. за 1 євро) дорівнює 92,48 євро;
-20.01.2020 оплачено 4937,07 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (26,94 грн. за 1 євро) дорівнює 183,26 євро;
-18.02.2020 оплачено 7468,22 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (26,4944 грн. за 1 євро) дорівнює 281,88 євро;
-18.03.2020 оплачено 7678,85 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,73 грн. за 1 євро) дорівнює 258,29 євро;
-18.04.2020 оплачено 2,9385 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,6341 грн. за 1 євро) дорівнює 0,10 євро;
-20.05.2020 оплачено 4599,77 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,0217 грн. за 1 євро) дорівнює 158,49 євро;
-21.05.2020 оплачено 10800,46 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,14 грн. за 1 євро) дорівнює 370,64 євро;
-17.06.2020 оплачено 50000,00 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (30,239 грн. за 1 євро) дорівнює 1653,49 євро;
-18.06.2020 оплачено 6234,00 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (30,0579 грн. за 1 євро) дорівнює 207,40 євро;
-01.07.2020 оплачено 56340,00 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,867 грн. за 1 євро) дорівнює 1886,36 євро;
-09.07.2020 оплачено 18000,00 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (30,4295 грн. за 1 євро) дорівнює 591,53 євро;
-18.07.2020 оплачено 928,47 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (31,2554 грн. за 1 євро) дорівнює 29,71 євро;
-20.07.2020 оплачено 2018,09 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (31,2554 грн. за 1 євро) дорівнює 64,57 євро;
-21.07.2020 оплачено 37470,00 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (31,5908 грн. за 1 євро) дорівнює 1186,10 
-04.08.2020 оплачено 9548,1 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (32,5169 грн. за 1 євро) дорівнює 293,64 євро.
Загальна сума проведених оплат згідно кредитного договору №011/34617/00582959 від 18.06.2019 становить 261990,52 грн, що дорівнює 8846,96 євро.
Крім того, 13.05.2019 між «Райффайзен Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №011/34617/00551157. Сума кредиту - 90000,00 грн. Кредит та проценти за ним сплачувалися з 13.06.2019 по 11.06.2020 (копію договору та банківської виписки надано банком на диску - т.2 а.с.77).
З банківської виписки по рахунку вбачається, що оплата боргу та процентів згідно кредитного договору №011/34617/00551157 від 13.05.2019 здійснювалася наступним чином:
-13.06.2019 оплачено 4999,63 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,8949 грн. за 1 євро) дорівнює 167,24 євро;
-18.06.2019 оплачено 0,39 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,7643 грн. за 1 євро) дорівнює 0,01 євро;
-13.07.2019 оплачено 2499,67 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (28,99 грн. за 1 євро) дорівнює 86,23 євро;
-15.07.2019 оплачено 2500,39 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (28,9884 грн. за 1 євро) дорівнює 86,25 євро;
-13.08.2019 оплачено 5213,46 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (28,1624 грн. за 1 євро) дорівнює 185,12 євро;
-13.09.2019 оплачено 5315,44 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (27,2224 грн. за 1 євро) дорівнює 195,26 євро;
-10.10.2019 оплачено 18949,52 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (27,1242 грн. за 1 євро) дорівнює 698,62 євро;
-13.10.2019 оплачено 1566,6 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (26,6 грн. за 1 євро) дорівнює 58,89 євро;
-15.10.2019 оплачено 3425,17 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (27,0974 грн. за 1 євро) дорівнює 126,40 євро;
-16.10.2019 оплачено 24859,66 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (27,2817 грн. за 1 євро) дорівнює 911,22 євро;
-13.11.2019 оплачено 3966,3 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (26,7617 грн. за 1 євро) дорівнює 148,21 євро;
-13.12.2019 оплачено 1358,12 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (26,2424 грн. за 1 євро) дорівнює 51,75 євро;
-17.12.2019 оплачено 2651,19 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (26,1824 грн. за 1 євро) дорівнює 101,26 євро;
-27.12.2019 оплачено 6000,00 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (25,8085 грн. за 1 євро) дорівнює 232,48 євро;
-13.01.2020 оплачено 3820,51 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (26,5874 грн. за 1 євро) дорівнює 143,70 євро;
-13.02.2020 оплачено 3816,3 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (26,7246 грн. за 1 євро) дорівнює 142,80 євро;
-13.03.2020 оплачено 3923,68 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,054 грн. за 1 євро) дорівнює 135,05 євро;
-13.04.2020 оплачено 19,51 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,5606 грн. за 1 євро) дорівнює 0,66 євро;
-18.05.2020 оплачено 2250,26 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (28,7677 грн. за 1 євро) дорівнює 78,22 євро;
-21.05.2020 оплачено 66177,48 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,1403 грн. за 1 євро) дорівнює 2271,00 євро;
-11.06.2020 оплачено 16096,59 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (30,2859 грн. за 1 євро) дорівнює 531,49 євро.
Загальна сума проведених оплат згідно кредитного договору №011/34617/00551157 від 13.05.2019 становить 179409,87 грн, що дорівнює 6351,86 євро.
Крім того, 22.07.2019 між «Райффайзен Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №011/34617/00603821. Сума кредиту - 120000,00 грн. Кредит та проценти за ним сплачувалися з 22.08.2019 по 31.08.2020 (копію договору та банківської виписки надано банком на диску - т.2 а.с.77).
З банківської виписки по рахунку вбачається, що оплата боргу та процентів згідно кредитного договору №011/34617/00603821 від 22.07.2019 здійснювалася наступним чином:
-22.08.2019 оплачено 3332,83 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (27,987 грн. за 1 євро) дорівнює 119,08 євро;
-23.08.2019 оплачено 3333,85 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (27,7548 грн. за 1 євро) дорівнює 120,12 євро;
-22.09.2019 оплачено 3334,01 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (26,6 грн. за 1 євро) дорівнює 125,34 євро;
-23.09.2019 оплачено 3332,7 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (26,9492 грн. за 1 євро) дорівнює 123,67 євро;
-22.10.2019 оплачено 2259,47 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (27,9047 грн. за 1 євро) дорівнює 80,97 євро;
-23.10.2019 оплачено 4776,2 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (27,6521 грн. за 1 євро) дорівнює 172,72 євро;
-22.11.2019 оплачено 7091,04 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (26,8332 грн. за 1 євро) дорівнює 264,26 євро;
-22.12.2019 оплачено 2456,95 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (25,98 грн. за 1 євро) дорівнює 94,57 євро;
-23.12.2019 оплачено 4768,75 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (25,8463 грн. за 1 євро) дорівнює 184,50 євро;
-22.01.2020 оплачено 2438,86 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (26,9565 грн. за 1 євро) дорівнює 90,47 євро;
-23.01.2020 оплачено 4765,97 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (27,1989 грн. за 1 євро) дорівнює 175,23 євро;
-22.02.2020 оплачено 2395,31 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (26,4249 грн. за 1 євро) дорівнює 90,65 євро;
-24.02.2020 оплачено 4867,1731 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (26,4129 грн. за 1 євро) дорівнює 184,27 євро;
-22.03.2020 оплачено 2608,61 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,6359 грн. за 1 євро) дорівнює 88,02 євро;
-24.04.2020 оплачено 2513,93 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,1383 грн. за 1 євро) дорівнює 86,28 євро;
-24.04.2020 оплачено 934,75 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,1383 грн. за 1 євро) дорівнює 32,08 євро;
-18.05.2020 оплачено 8860,75 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (28,7869 грн. за 1 євро) дорівнює 307,80 євро;
-21.05.2020 оплачено 1740,5 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,1403 грн. за 1 євро) дорівнює 59,73 євро;
-22.05.2020 оплачено 2622,75 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,4616 грн. за 1 євро) дорівнює 89,02 євро;
-26.05.2020 оплачено 4941,89 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,3157 грн. за 1 євро) дорівнює 168,57 євро;
-22.06.2020 оплачено 7440,43 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (29,9953 грн. за 1 євро) дорівнює 248,05 євро;
-22.07.2020 оплачено 7563,6 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (32,0607 235,91 євро;
-04.08.2020 оплачено 42424,00 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (32,5169 грн. за 1 євро) дорівнює 1304,68 євро;
-18.08.2020 оплачено 51800,00 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (32,3741 грн. за 1 євро) дорівнює 1600,04 євро;
-22.08.2020 оплачено 1268,47 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (32,36 грн. за 1 євро) дорівнює 39,20 євро;
-25.08.2020 оплачено 2978,35 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (32,2416 грн. за 1 євро) дорівнює 92,38 євро;
-31.08.2020 оплачено 39684,96 грн, що згідно офіційного курсу НБУ на цей день (32,7334 грн. за 1 євро) дорівнює 1212,37 євро.
Загальна сума проведених оплат згідно кредитного договору №011/34617/00603821 від 22.07.2019 становить 226536,1 грн, що дорівнює 7390,00 євро.
Загальна сума проведених оплат згідно трьох кредитних договорів (№011/34617/00582959 від 18.06.2019, №011/34617/00551157 від 13.05.2019, №011/34617/00603821 від 22.07.2019) за період з 13.06.2019 по 31.08.2020 становить 667936,49 грн, що дорівнює 22588,82 євро.
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Статтею 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ст. 61 СК України - об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. 
Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
Стаття 63 СК України визначає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. 
Частина 1 та 2 статті 65 СК України передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.
Таким чином закон встановлює презумпцію згідно із якою вважається, що коли один із подружжя укладає договір чи здійснює розпорядження спільним майном, він діє за згодою другого з подружжя.
Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Також згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.
Також згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. 
Згідно п. 23 Вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2019 року у справі № 522/19610/15-ц (провадження № 61-35779св18, зазначено, що «статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують».
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Стаття 177 ЦК України передбачає, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші, цінні папери та інше майно. У відповідності до глави 13 Цивільного кодексу України грошові кошти, в тому числі іноземна валюта, є різновидом майна.
Судом було досліджено текст укладеної між сторонами мирової угоди, затвердженої ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.05.2025 року (№ 345/3506/24). Даною мировою угодою було вирішено питання про поділ майна подружжя, а саме: земельної ділянки кадастровий номер 2622886603:03:001:0039 площею 1,45 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Довжка, Калуського району Івано-Франківської області; квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3125569226060; квартири АДРЕСА_3 ; земельної ділянки кадастровий номер 2610400000:08:008:0008 площею 0,0086 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться по АДРЕСА_4 ; гаража АДРЕСА_15, гаражний кооператив масив № НОМЕР_2 , м. Калуш, Івано-Франківської області, а також транспортного засобу марки Opel Zafira, р.н. НОМЕР_1 , 2013 р.в. Згідно із п. 8 укладеної між сторонам мирової угоди, сторони стверджують, що будь-яких претензій майнового чи немайнового характеру по предмету спору, з моменту укладення даної мирової угоди - одна до одної не мають. У відповідності до п. 15 вказаної угоди, сторони підтверджують, що з моменту укладення цієї мирової угоди не мають одна до одної жодних претензій щодо майна, зазначеного в цій угоді, а також щодо майна, яке зареєстроване за кожною із сторін, але не вказане в цій угоді.
Таким чином, судом встановлено, що дана мирова угода стосувалася поділу майна подружжя, яке було перераховано в самому тексті мирової угоди. Зауваження в тексті мирової угоди про відсутність будь-яких претензій майнового чи немайнового характеру по предмету спору, а також відсутність претензій щодо майна, яке зареєстроване за кожною із сторін, але не вказане в цій угоді, стосуються спільного майна подружжя, яке зареєстроване за ними. Однак предметом розгляду у судовій справі № 345/3506/24, а також предметом вищевказаної мирової угоди не були грошові кошти (іноземна валюта), що є спільною власністю подружжя. Суд не погоджується з твердженням представника відповідачки про те, що питання про поділ усього майна подружжя, в тому числі грошових коштів, вже було вирішено мировою угодою.
Судом також встановлено, що належними банківськими документами (заявами на видачу готівки та заявами на отримання переказу) підтверджується факт здійснення грошових переказів позивачем відповідачці через систему "MoneyGram" за період з 15.10.2019 по 12.07.2021 в загальній сумі 24350,00 Євро.
Суд не бере до уваги долучені до справи платіжні документи системи "MoneyGram", які не підтверджені банківськими документами про отримання коштів, оскільки вони не є оригіналами документів та не містять ознак офіційного походження - на них відсутні печатки чи будь-які реквізити, що засвідчують справжність операцій. Крім того, система "MoneyGram" не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», а тому її квитанції не мають статусу банківських платіжних документів. На думку суду, самі по собі платіжні документи системи "MoneyGram" (без додаткового підтвердження іншими доказами) не можуть бути підтвердженням здійснення грошових переказів.
Суд також не бере до уваги надані позивачем квитанції про здійснення ОСОБА_4 операцій з обміну іноземної валюти, оскільки проведення таких операцій відповідачкою не підтверджує отримання нею грошових коштів від позивача.
Таким чином, належними доказами підтверджено отримання відповідачкою від позивача за період з 15.10.2019 по 12.07.2021 грошових переказів в загальній сумі 24350,00 Євро.
Грошові кошти, які позивач він заробляв за кордоном та переказував ОСОБА_4 , були спільною сумісною власністю подружжя. 
Оскільки у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя, а частки чоловіка і дружини є рівними, то набуті подружжям за час шлюбу грошові кошти в іноземній валюті належать дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Позивачем жодним чином не спростована (не заперечується) презумпція спільності права власності подружжя на грошові кошти, набуті ними в період шлюбу. Судом встановлено, що між сторонами відсутні будь-які домовленості та/або шлюбний договір, які б визначали нерівність їх часток у спірному майні, а тому слід виходити з того, що частки подружжя у праві спільної сумісної власності на грошові кошти є рівними. Таким чином, суд не вбачає підстав для відступу від рівності часток подружжя у спільній сумісній власності подружжя.
Щодо твердження представника відповідачки про те, що кошти переказувалися відповідачці не для накопичення, а для утримання сім`ї (що підтверджується зазначенням позивачем в платіжних документах системи "MoneyGram" призначення платежів: «допомога, сім`ї», «фінансова підтримка»), то суд зазначає наступне. По-перше, платіжні документи системи "MoneyGram" не мають статусу банківських платіжних документів та не є належними доказами. По-друге, представник відповідачки зазначає, що ці кошти були потрачені відповідачкою, в тому числі і на погашення кредитів, оформлених на ім`я позивача ОСОБА_3 , купівлю земельної ділянки на ім`я позивача ОСОБА_3 . Дані витрати не є витратами на утримання сім`ї (харчування, навчання тощо). Таким чином, твердження представника відповідачки суперечать один одному. 
Суд також бере до уваги той факт, що 25.10.2016 року нотаріусом Рожковецьким І.В. було посвідчено довіреність, згідно якої ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси як суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи та вести від його імені справи в усіх установах, організаціях, перед усіма юридичними і фізичними особами, в установах банків, в судових установах, та вчиняти дії, необхідні для здійснення підприємницької діяльності. На підставі даної довіреності ОСОБА_4 укладала від імені ОСОБА_3 кредитні договори, здійснювала оплати по них, придбала земельну ділянку.
Судом встановлено, що за період з квітня 2019 по липень 2021 року (строк, зазначений в заяві про зменшення позовних вимог) відповідачкою за погодженням з позивачем (в інтересах сім`ї) були здійснені наступні витрати:
-здійснено оплати згідно трьох кредитних договорів (№011/34617/00582959 від 18.06.2019, №011/34617/00551157 від 13.05.2019, №011/34617/00603821 від 22.07.2019) в сумі 667936,49 грн, що дорівнює 22588,82 євро;
-здійснено оплату згідно договору від 01.10.2020 купівлі-продажу земельної ділянки в сумі 31820,00 грн, що дорівнює 959,47 євро.
Здійснення відповідачкою оплат по кредитному договору від 27.05.2008 суд до уваги не бере, оскільки даний кредит погашено повністю - 05.03.2019. 
Стороною відповідачки не надано належних доказів, які б підтверджували здійснення нею інших витрат. 
Суд не бере до уваги твердження представника відповідачки про здійснення відповідачкою оплати за навчання доньки (з 2017 по 2021 роки) і оренду донькою житла в м.Києві, оскільки здійснення таких витрат не підтверджено належними доказами (квитанціями, тощо).
Крім того, судом було встановлено, що і позивач, і відповідачка, під час перебування в шлюбі отримували доходи (доходи від підприємницької діяльності, зароблені закордоном кошти, заробітну плату), які могли бути витрачені на утримання сім`ї.
Також суд не бере до уваги твердження сторін щодо квартири за адресою: АДРЕСА_9 , оскільки вони не стосуються предмету позову. Також не стосуються предмету позову обставини здійснення підприємницької діяльності матір`ю позивача. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що належними доказами підтверджено отримання відповідачкою від позивача за період з квітня 2019 по липень 2021 року (строк, зазначений в заяві про зменшення позовних вимог) грошових переказів в загальній сумі 24350,00 Євро. Також підтверджено той факт, що відповідачкою за погодженням з позивачем за цей період було витрачено 23548,29 Євро (22588,82 євро + 959,47 євро). Залишок невитраченої суми - 801,71 євро.
У зв`язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Поділ об`єкта спільної сумісної власності подружжя - грошових коштів, набутих у шлюбі в розмірі 801,71 євро (залишок невитраченої суми) слід здійснити шляхом стягнення з відповідачки на користь позивачки 1/2 частини від даної суми  - 400,86 Євро. В задоволенні решти позову слід відмовити за безпідставністю.
Щодо понесених судових витрат сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.2 ЗУ «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позивачем було оплачено за подачу позову судовий збір - 9084,00 грн (квитанція - т.1, а.с.74).
Проте, 20.01.2026 позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, ціну позову зменшено до 13725,00 євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на дату подання позову 13.08.2025 (48,0758 грн за 1 євро) дорівнює 659840,36 грн. 1% від даної суми становить - 6598,40 грн.
Як зазначено в п.1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Оскільки судом позов задоволено частково на суму 400,86 євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на дату подання позову 13.08.2025 (48,0758 грн за 1 євро) дорівнює 19271,67 грн (2,92%), то з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 192,67 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 13, 141, 258-265, 354 ЦПК України, суд -
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Провести поділ об`єкта спільної сумісної власності подружжя - грошових коштів, набутих у шлюбі, та стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_13 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_14 ) - 400,86 Євро.
В задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 192,67 гривень судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Повне рішення складено 11.05.2026.

Головуючий