КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/7762/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Савонюка М.Я., за участю секретаря судового засідання Дьоміної М.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГЗП ВОЛОХІНО» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішень, за участю:
представника позивача — Поповича П.О.,
представника відповідача — Івашкіна О.В.,
ВСТАНОВИВ:
До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АГЗП ВОЛОХІНО» (надалі – позивач) до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (надалі – відповідач), у якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000192930902 від 30.10.2025 форми “ПС” прийняте ГУ ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ ВП 43995486) про застосування до ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» (ЄДРПОУ 45658905 ) штрафних (фінансових) санкцій в сумі 60000,00 грн, з підстав не дотримання пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000192910902 від 30.10.2025 форми “ПС” прийняте ГУ ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ ВП 43995486) про застосування до ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» (ЄДРПОУ 45658905 ) штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1000000,00 грн, з підстав недотримання пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000192920902 від 30.10.2025 форми “ПС” прийняте ГУ ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ ВП 43995486) про застосування до ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» (ЄДРПОУ 45658905 ) штрафних (фінансових) санкцій в сумі 150,00 грн, з підстав недотримання пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000192940902 від 30.10.2025 форми “С” прийняте ГУ ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ ВП 43995486) про застосування до ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» (ЄДРПОУ 45658905) штрафних (фінансових) санкцій в сумі 360000,00 грн, з підстав недотримання частини 2 ст. 29 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 №3817 - ІХ;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00196050704 від 05.11.2025 форми “С” прийняте ГУ ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ ВП 43995486) про застосування до ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» (ЄДРПОУ 45658905 ) штрафних (фінансових) санкцій в сумі 150,00 грн, з підстав недотримання частини 1 п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР;
- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення №0016070704 від 05.11.2025 форми “С” прийняте ГУ ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ ВП 43995486) про застосування до ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» (ЄДРПОУ 45658905) штрафних (фінансових) санкцій в сумі 144802,35 грн, з підстав недотримання п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95–ВР.
В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що відповідачем за результатами фактичної перевірки здійснення господарської діяльності за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, м. Долинська, провулок Петлюри Симона, 11, встановлено факти роздрібної торгівлі ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» пальним без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, необладнання акцизного складу витратомірами-лічильниками (1 шт.) та рівнемірами-лічильниками рівня пального (2 шт.), відсутність реєстрації акцизного складу у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу, здійснення операцій з пальним без реєстрації платником акцизного податку, не проведення розрахункової операції через РРО та невидачі розрахункового документа встановленого зразка, не ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (АГЗС). Внаслідок чого були винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, яким застосовано до ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 1565102,35 грн.
З такими висновками відповідача не погоджується. Вказує, що ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» на момент проведення фактичної перевірки не здійснювало фінансово-господарську діяльність з роздрібної торгівлі пальним за вказаною адресою, не мало на балансі та не закуповувало скраплений газ, а лише здійснювало підготовчі роботи, очікуючи на отримання повного пакету дозвільних документів та ліцензії.
Стверджує, що реалізацію залишків скрапленого газу готівкою без застосування РРО під час проведення перевіряючими контрольної закупівлі фактично здійснював попередній користувач газозаправного модуля ОСОБА_1 , який перебував на території АГЗП з метою проведення технічних робіт з вилучення залишків газу та зняття власних приладів. 
Наголошує, що Головне управління ДПС у Кіровоградській області володіло доступом до системи електронного обліку акцизних складів та добових звітів, а тому мало об`єктивну можливість встановити реального розпорядника акцизного складу та власника пального за вказаною адресою, однак не використало таку інформацію під час проведення перевірки. 
Крім цього, вказує на процедурні порушення призначення та проведення перевірки, які полягають у невідповідності наказу про проведення перевірки реальним обставинам та неврученні акта фактичної перевірки платнику податків, що обмежило право ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» на своєчасне надання заперечень та запитувальних документів.
Посилаючись на статтю 61 Конституції України щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності, позивач зазначає, що товариство не може нести фінансову відповідальність за дії третіх осіб, які не мають жодного відношення до його господарської діяльності, а тому спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню. 
З цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.
На обґрунтування заперечень зазначив, що у період з 25.09.2025 до 01.10.2025 працівниками Головного управління ДПС на підставі належним чином оформленого наказу та направлень було проведено фактичну перевірку автогазозаправки ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» за адресою здійснення діяльності: Кіровоградська область, Кропивницький район, Кропивницький район, провулок Петлюри Симона, 11. Перед початком перевірки було проведено контрольно-розрахункову операцію, під час якої на АГЗС придбано 4,29 літра скрапленого газу за ціною 35,00 грн/л на загальну суму 150,0 грн. Розрахунок здійснювався готівковими коштами, при цьому реєстратор розрахункових операцій (РРО) не застосовувався та розрахунковий документ покупцеві не видавався. 
Перевірка проводилась у присутності ОСОБА_2 , яка безпосередньо здійснювала розрахункові операції на АГЗС, ознайомилася з направленнями на перевірку та особисто під підпис отримала копію наказу про її проведення. 
Наголошує, що станом на дату початку перевірки (25.09.2025) на АГЗС ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, м. Долинська, пров. Петлюри Симона, будинок 11, була відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним. Відповідно до даних Реєстру платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового позивач також не зареєстрований платником акцизного податку з реалізації пального. Крім цього, згідно відомостей з інформаційних баз даних ДПС за ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» за вказаною адресою не було зареєстровано акцизного складу та жодного витратоміра-лічильника.
Разом з тим, у ході перевірки зафіксовано наявність на АГЗС наземного резервуару об`ємом 9,9 куб. м, пристрій на якому відображав залишок пального на рівні 42%, що з урахуванням технічних характеристик та похибки приладів становить 4137,21 літра скрапленого газу. Оскільки зареєстрований за товариством РРО з моменту реєстрації жодного разу не застосовувався, податковим органом встановлено перевищення фактичних залишків пального над залишками за даними РРО на загальну суму 144802,35 грн, що свідчить про неведення обліку товарних запасів за місцем реалізації. 
Зауважує, що акт фактичної перевірки від 01.10.2025 був своєчасно направлений на податкову адресу позивача рекомендованим листом, а його повернення із відміткою поштової служби «за закінченням терміну зберігання», тому відповідно до абзацу 2 пункту 42.5 статті 42 Податкового кодексу України вважається врученим платнику.
За таких обставин вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення від 30.10.2025 та від 05.11.2025 про застосування до відповідача штрафних (фінансових) санкцій винесені відповідно до норм чинного податкового законодавства, а підстави для задоволення позову відсутні.

09.12.2025 представник позивача надав суду відповідь на відзив, у якій більш детально конкретизує доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також наводить свої аргументи на спростування тверджень відзиву відповідача. Додатково вказує, що скраплений газ, який містився в резервуарі об`ємом 9,9 м3 станом на 25.09.2025 за адресою: пров. Симона Петлюри 11 в м. Долинська, належав орендодавцю резервуара (модуля АГЗС - М100) ОСОБА_1 , який зобов`язався до отримання Товариством всіх дозвільних документів та ліцензій здійснити відбір залишків скрапленого газу із переданого Товариству в оренду резервуару. На час проведення контрольно-розрахункової операції ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» не мало на балансі скрапленого газу. Отримані за результатами контрольно- розрахункової операції кошти не оприбутковувались. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняті на роботу лише 26.09.2025 та станом на 25.09.2025 не перебували у трудових правовідносинах з Товариством.

19.11.2025 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 09.12.2025 на 14 год. 00 хв. 
09.12.2025 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з відсутністю електропостачання приміщення суду. Підготовче судове засідання призначено на 07.01.2026.
07.01.2026 у судовому засіданні представник позивача подав суду клопотання про виклик та допит у судовому засіданні свідка ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). 
07.01.2026 ухвалою суду витребувано докази по справі. Відкладено розгляд справи №340/7762/25 на 29.01.2026. Продовжено строк підготовчого провадження у справі тридцять днів.
29.01.2026 ухвалою суду у зв`язку з відключення електропостачання суду відкладено розгляд справи до 19.02.2026. Також витребувано від Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області докази по справі.
19.02.2026 ухвалою закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 17.03.2026. Викликано у судове засідання для допиту свідків.
17.03.2026 протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 15.04.2026, у зв`язку з неявкою свідків. 
15.04.2026 ухвалою суду відкладено судове засідання у справі до 05.05.2026.
05.05.2026 протокольною ухвалою суду оголошено перерву у судовому засіданні до 05.06.2026.
05.06.2026 протокольною ухвалою відкладено проголошення рішення до 11.06.2026. 

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, додатково вказав, що фактична перевірка проводилась на стадії оформлення Товариством дозвільних документів на реалізацію пального, у зв`язку з чим попередній користувач Газозаправного обладнання ОСОБА_1 25.09.2025 здійснював дії зі зняття власних приладів та зливу залишків скрапленого газу із резервуару (розгерметизації) для чого замовив спецтранспорт. У зв`язку з певними технічними проблемами здійснити відбір газу того дня не вдавалось. Саме ним було надано вказівку своєму колишньому працівнику ОСОБА_2 здійснити реалізацію свого газу під час контрольної розрахункової операції. Наголосив, що Товариство не закупляло та не мало на балансі газу, не могло самостійно розпоряджатись чужим газом, не здійнювало його реалізацію, тому не може нести відповідальність за дії третіх осіб.
Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, додатково зазначив, що позивачем попередньо було укладено договори оренди земельної ділянки та газозаправного обладнання за адресою: Кіровоградська обл., Кропивницький р-н, місто Долинська, пров. Петлюри Симона, будинок 11, зареєстровано реєстратор розрахункових операцій. Водночас станом на 25.09.2025 ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» була відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним, не зареєстровано акцизний склад за вказаною адресою, не зареєстровано у встановленому порядку жодного рівнеміра-лічильника та витратоміра лічильника. Водночас, в ході перевірки встановлено факт реалізації останнім скрапленого газу без зазначених дозвільних документів, про що зазначено у Акті перевірки. Відтак були наявні усі підстави для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши учасників справи, установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «АГЗП ВОЛОХІНО» зареєстроване як юридична особа 04.04.2024 за адресою: 28500, Кіровоградська обл., Кропивницький р-н, місто Долинська, пров. Петлюри Симона, будинок 11, з основним видом економічної діяльності підприємства є (за КВЕД) 47.30 Роздрібна торгівля пальним (а.с. 19).
З метою організації здійснення власної господарської діяльності позивач 04.04.2024 уклав із ОСОБА_3 Договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,2592 га, з кадастровим номером 3521910100:03:001:0018, розташовану за адресою: Кіровоградська обл., м. Долинська, провулок Петлюри Симона, земельна ділянка 11, з цільовим призначенням — землі житлової та громадської забудови, розміщення та обслуговування автозаправної станції, строком дії 2 роки 9 місяців (а.с. 37-38). 
04.04.2025 між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» (орендар) укладено Договір про оренду модульної автогазозаправної станції АГЗС-М100. За умовами цього договору товариство взяло у строкове платне користування модульну автогазозаправну станцію (АГЗС-М100) з об`ємом резервуару 9,9 куб. м, розташовану за адресою: м. Долинська, провулок Петлюри Симона, 11, зі строком дії 2 роки 9 місяців (а.с. 100).
Факт передачі обладнання орендарю підтверджується Актом приймання-передачі від 04.04.2025 (а.с. 101). 
Згідно оформлено між ОСОБА_4 та ТОВ "АГЗП Волохіно" Акта виявлення залишків скрапленого газу резервуар орендованої АГЗС-М100 містить залишки скрапленого газу в кількості 4183,24 літра, які належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 . У зазначеному акті сторони погодили, що ОСОБА_1 , який припинив свою діяльність як ФОП, зобов`язується в строки до отримання орендарем всіх дозвільних документів та ліцензій, звільнити резервуар від залишків скрапленого газу, які лишились після його діяльності (а.с. 101зв.) 
Також, 16.07.2025 Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці на підставі заяви Товариства від 11.07.2025 та відповідних висновків експертизи ТОВ «КАРПАТТЕХНОАЛЬЯНС» від 07.07.2025 надано дозволи ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО»: №ДЗ-2824/ПС 3.1-25 на виконання робіт підвищеної небезпеки (газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних та/або пожежонебезпечних зонах; заповнення, злив цистерн та інших ємностей із зрідженим, вибухонебезпечним газом, їх зберігання; злив резервуарів та інших ємностей з-під нафтопродуктів); №ДЗ-2817/ПС 3.1-25 на експлуатацію обладнання, що працює під тиском, обладнання та захисні системи, призначені для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах за адресою: Кіровоградська обл., Кропивницький р-н., місто Долинська, пров. Петлюри Симона, будинок 11 (а.с. 35, 36).
17.09.2024 ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» в установленому порядку зареєстровано реєстратор розрахункових операцій (РРО) з фіскальним номером 3001160728 (а.с. 125зв.) 
25.09.2025 Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області прийнято наказ №1547-п про проведення на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі — ПК України) фактичної перевірки ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» за адресою фактичного провадження діяльності: Кіровоградська область, Кропивницький район, м. Долинська, провулок Петлюри Симона, 11, «АВТОГАЗЗАПРАВКА», з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів, та контролю за дотриманням платником податків порядку здійснення обігу підакцизних товарів. Період проведення перевірки визначено з 25.09.2025 тривалістю не більше 10 діб, за період діяльності з 01.01.2025 по дату завершення перевірки (а.с. 21). 
На підставі вказаного наказу та направлень від 25.09.2025 за №3009 та №3010 (а.с. 75) проведено фактичну перевірку ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, м. Долинська, провулок Петлюри Симона, 11.
За результатами складено Акт про результати фактичної перевірки №15962/11-28-09-02/45658905 від 01.10.2025 (далі — Акт перевірки).
Перевіркою встановлено порушення:
- частини 2 статті 29 закону України від 18.06.2024 №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі — Закон №3817-ІХ), в частині роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним;
- підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України в частині необладнання акцизного складу витратомірами лічильниками (1 шт.) та рівнемірами-лічильниками - пального (2 шт.);
- пункту 230.1.2 статті 230 ПК України в частині відсутності реєстрації акцизного складу у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу;
- підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України в частині здійснення операцій з пальним без реєстрації платником акцизного податку;
- пунктів 1 та 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі — Закон №265/95-ВР) в частині не проведення операцій через РРО та невидачі розрахункового документа встановленого зразка; 
- пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, а саме: не ведеться в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів за місцем їх реалізації (АГЗС).
Додатково зазначено, що перед початком фактичної перевірки була проведена контрольна розрахункова операція. Зокрема, придбано 4,29 л скрапленого газу за ціною 35,00 грн/л на загальну суму 150,00 грн. Розрахунок здійснено готівкою без застосування РРО та видачі розрахункового документа. Додатки до акта перевірки: фото та відеоматеріали перевірки; акт зняття залишків пального від 25.09.2025 (а.с. 65-67). 
Акт перевірки податковий орган направив позивачу за його податковою адресою засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення (штрихкодовий ідентифікатор 2501375099633) (а.с. 68). 
Позивачем заперечення на Акт не подавались.
На підставі Акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:
- №0000192930902 (форма «ПС») від 30.10.2025 про застосування до ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» штрафу у сумі 60000,00 грн за порушення пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України - необладнання акцизного складу рівнемірами та витратомірами (а.с. 22); 
- №0000192910902 (форма «ПС») від 30.10.2025 про застосування до ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» штрафу у сумі 1000000,00 грн за порушення пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України - відсутність реєстрації акцизного складу (а.с. 23); 
- №0000192920902 (форма «ПС») від 30.10.2025 про застосування до ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» штрафу у сумі 150,00 грн за порушення пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України - здійснення реалізації горючого без реєстрації платником акцизного податку (а.с. 24);
- №0000192940902 (форма «С») від 30.10.2025 про застосування до ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» штрафу у сумі 360000,00 грн за порушення частини 2 статті 29 Закону № 3817-ІХ - роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії (а.с. 25); 
- №00196050704 (форма «С») від 05.11.2025 про застосування до ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» штрафу в сумі 150,00 грн за порушення п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР - проведення розрахункової операції без РРО та невидачу фіскального чека (а.с. 50);
- №00196070709 (форма «С») від 05.11.2025 про застосування до ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» штрафу у сумі 144802,35 грн за порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95 – ВР - неведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (а.с. 49). 
Судом також встановлено, що 14.10.2025 Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області на підставі заяви товариства прийнято Рішення № 7194/11-28-09-01-01 та видано ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним № 11280322202500022 від 14.10.2026 за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, місто, Долинська, провулок, Петлюри Симона, 11 (а.с. 31). 
15.10.2025 позивача зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального, а акцизний склад зареєстровано за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, місто, Долинська, провулок, Петлюри Симона, 11 внесено до відповідного Реєстру під уніфікованим номером 1023063 (а.с. 34). 

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). 
Відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно із підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Пунктом 80.7 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
За правилом пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Так, відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції), такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
При цьому, у наказі про проведення перевірки має зазначатись дата його видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Таким чином, норми пункту 81.1 статті 81 ПК України визначають обов`язковість зазначення в наказі про проведення перевірки, зокрема, фактичної, підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом. 
Суд зазначає, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень. Підставам позову такого змісту, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками перевірки, - переходити до перевірки підстав позову, пов`язаних з оспорюванням висновку контролюючого органу про вчинення платником податків податкового правопорушення (порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган).
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, від 02.04.2024 у справі № 640/22507/21.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 виснувала таке: аналізованими нормами ПК з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. У разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Отже, за правовим висновком Верховного Суду процедурним порушенням порядку проведення податкової перевірки суди повинні надавати правову оцінку у першу чергу.
Судом встановлено, що у наказі №1547-п від 25.09.2025 правовими підставами призначення перевірки зазначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Щодо фактичних підстав проведення перевірки, які викладені в наказі на підставі якого податковий орган здійснив перевірку позивача, суд звертає увагу на висновки Верховного Суду викладені в постанові від 28.05.2024 у справі №280/1431/23, згідно яких правовий аналіз пункту 80.2 статті 80 ПК України свідчить про те, що здебільшого підстави, передбачені у відповідних підпунктах цієї норми, встановлюють лише єдину передумову для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків вимог законодавства у певній сфері, яка і є фактичною підставою для проведення перевірки.
Однак, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює дві: (1) наявність та/або отримання певної інформації; (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у відповідній сфері.
Саме тому цей підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України має істотну особливість у його застосуванні порівняно з іншими підпунктами цієї норми, яка і зумовлює висновок про те, що саме лише посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України у рішенні про проведення перевірки не є мінімально достатнім обсягом інформації, яка має відображатися у наказі відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки.
Оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.
Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про “наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення” або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України має це відобразити у вищезазначений спосіб.
Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 Податкового кодексу України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.
Судом встановлено, що в наказі про проведення фактичних перевірок №1547-п від 25.09.2025 вказано, що підставою для проведення перевірок суб`єктів господарювання є здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів. 
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України визначає Закон №3817-IX.
Відповідно до частини 1 статті 72 Закону №3817-IX контроль за дотриманням цього Закону здійснюють органи ліцензування та інші органи в межах компетенції, визначеної законом. Контроль за дотриманням вимог щодо відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції, малих виробництв дистилятів, малих виробництв пива здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 затверджено Положення про Державну податкову службу України, яким установлено, що ДПС відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, з оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами і рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та контроль за таким виробництвом та обігом; здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом та обігом (пп. 27 п. 4).
За такого правового регулювання, суд вважає, що відповідач при здійсненні визначених законодавством функцій у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального правомірно провів спірну фактичну перевірку позивача, відповідно до приписів підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, позаяк норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 72 Закону №3817-IX покладені на відповідача.
Відтак у вказаному наказі наявний мінімально достатній обсяг інформації щодо підстави для проведення перевірки позивача.
В обгрунтування заявленого позову позивач стверджує, що фактична перевірка проведена без присутності його представників, зазначена в Акті перевірки особа ОСОБА_2 на той час не була працівником Товариства, а здійснила реалізацію залишків скрапленого газу готівкою без застосування РРО під час проведення податківцями контрольної закупівлі попереднього користувача газозаправного модуля ОСОБА_1 , який перебував на території АГЗП з метою проведення технічних робіт з вилучення залишків газу та зняття власних приладів.
Суд відхиляє зазначені доводи позивача, виходячи з наступного.
Приписами статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.
Отже, копія наказу про проведення перевірки може бути вручена також особі, яка фактично провадить розрахункові операції. При цьому факт належного оформлення трудових відносин між такою особою та платником податків не є визначальним. 
Матеріалами справи встановлено, що копію наказу №1547-п від 25.09.2025 та направлень від 25.09.2025 за №3009 та №3010 на проведення фактичної перевірки ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» вручено особі, яка перебувала на робочому місці оператора АГЗС ОСОБА_2 25.09.2025 о 12 год. 05 хв., що засвідчено її власноручним підписом із зазначенням посади «оператор АГЗП». Остання під час проведення контрольно-розрахункової операції здійснила продаж 4,29 л скрапленого газу, прийнявши готівкові кошти у сумі 150,00 грн.
Факт продажу газу підтверджується також відеозаписом контрольно-розрахункової операції, долученим до матеріалів справи через підсистему «Електронний суд», на якому чітко видно, що ОСОБА_2 особисто здійснила заправку автомобіля.
Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_2 була допитана як свідок та підтвердила, що справді 25.09.2025 здійснила реалізацію скрапленого газу чоловікам, які виявились перевіряючими ДПС, та отримала за нього грошові кошти. Не заперечила, що розписалась у направленнях від 25.09.2025 за №3009 та №3010, однак зауважила, що на дату перевірки не була працевлаштована у позивача, а вказівку здійснити продажу газу отримала від ОСОБА_1 .
У наданих на вимогу суду матеріалах виїзду слідчо-оперативної групи поліції за результатами опрацювання повідомлення перевіряючого ОСОБА_5 №8791 від 25.09.2025 наявні письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Так, ОСОБА_1 у поясненнях зазначив, що офіційно працевлаштований електриком у ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО», де працює близько півтора роки. На той час заправкою автомобілів займалась ОСОБА_2 (а.с. 168-171).
У письмових поясненнях ОСОБА_2 вказала автогазозаправку ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» за адресою: Кіровоградська обл., Кропивницький р-н., місто Долинська, пров. Петлюри Симона, будинок 11, місцем своєї роботи, де працює оператором більше тижня (а.с. 171зв.-172).
У судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтвердили факт надання ними наведених пояснень дізнавачу ВП №1 КРУП ГУНП в Кіровоградській області.
Отже, незалежно від формального оформлення трудових відносин (26.09.2026), встановлені судом обставини підтверджують, що на момент прибуття посадових осіб контролюючого органу на перевірку 25.09.2026 саме ОСОБА_2 фактично здійснювала розрахункові операції в місці реалізації газу, що відповідно до пункту 80.7 статті 80 ПК України є достатнім для вручення їй копії наказу та направлень на проведення фактичної перевірки. 
Таким чином, відповідач належним чином виконав вимоги статті 80 ПК України щодо пред`явлення документів особи, яка здійснювала розрахункові операції.
Суд також критично оцінює і доводи позивача про те, що реалізацію скрапленого газу здійснювало не ТОВ «АГЗП Волохіно», а власник та попередній користувач газозаправного модуля ОСОБА_1 , зокрема виходячи з наступного. 
Як встановлено судом, основним видом діяльності ТОВ «АГЗП Волохіно» є (за КВЕД) 47.30 Роздрібна торгівля пальним.
З метою організації здійснення власної господарської діяльності позивач 04.04.2024 уклав Договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,2592 га за адресою: Кіровоградська обл., м. Долинська, провулок Петлюри Симона, земельна ділянка 11, з цільовим призначенням — землі житлової та громадської забудови, розміщення та обслуговування автозаправної станції.
17.09.2024 ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» в установленому порядку зареєстровано реєстратор розрахункових операцій (РРО) з фіскальним номером 3001160728.
04.04.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» укладено Договір про оренду модульної автогазозаправної станції АГЗС-М100. За умовами цього договору товариство взяло у строкове платне користування модульну автогазозаправну станцію (АГЗС-М100) з об`ємом резервуару 9,9 куб. м, розташовану за адресою: м. Долинська, провулок Петлюри Симона, 11. Факт передачі обладнання орендарю підтверджується Актом приймання-передачі від 04.04.2025.
Згідно відомостей з інформаційних баз ДПС позивач 16.09.2024 подав повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкт оподаткування «Автогаззаправка за адресою: Кіровоградська обл., м. Долинська, провулок Петлюри Симона, земельна ділянка 11», а 24.07.2025 - про земельну ділянку з кадастровим номером 3521910100:03:001:0018 за цією ж адресою (а.с.).
Більше того, 16.07.2025 Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці надано дозволи ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО»: № ДЗ-2824/ПС 3.1-25 на виконання робіт підвищеної небезпеки (газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних та/або пожежонебезпечних зонах; заповнення, злив цистерн та інших ємностей із зрідженим, вибухонебезпечним газом, їх зберігання; злив резервуарів та інших ємностей з-під нафтопродуктів); № ДЗ-2817/ПС 3.1-25 на експлуатацію обладнання, що працює під тиском, обладнання та захисні системи, призначені для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах за адресою: Кіровоградська обл., Кропивницький р-н., місто Долинська, пров. Петлюри Симона, будинок 11.
Тобто, ще задовго до проведення фактичної перевірки у користування позивача перейшла як земельна ділянка, так і розміщена на ній модульна автогазозаправна станція за адресою: Кіровоградська область, м. Долинська, провулок Петлюри Симона, земельна ділянка 11. Відомості про зазначені об`єкти оподаткування були подані самим позивачем контролюючому органу.
Водночас ліцензія ФОП ОСОБА_1 за цією адресою була анульована ще 04.01.2025 за його ж заявою. 
У свою чергу, отримання земельної ділянки та автогазозаправної станції в оренду позивачу зумовлює виникнення у нього обов`язку забезпечувати належний контроль за використанням відповідного об`єкта, дотриманням вимог законодавства під час провадження на ньому господарської діяльності, а також недопущенням здійснення діяльності з порушенням законодавства. 
Посилання позивача на те, що скраплений газ не перебував на балансі Товариства, саме по собі не спростовує факту його реалізації. Податкове законодавство пов`язує відповідальність у спірних правовідносинах не лише з відображенням товару на балансі, а з фактичним здійсненням діяльності з реалізації пального без дотримання встановлених законом вимог. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що доводи позивача про здійснення реалізації срапленого газу іншою особою, не підтверджені належними доказами та спростовуються сукупністю наявних у матеріалах справи та досліджених судом доказів, у тому числі матеріалами виїзду слідчо-оперативної групи поліції за результатами опрацювання повідомлення ЄО №8791 від 25.09.2025. 
Суд також вважає суперечливими показання допитаного в якості свідка ОСОБА_1 щодо належності йому на праві власності у резервуарі скрапленого газу, адже такі покази повністю суперечать наданим ним же поясненням працівникам поліції 25.09.2025, у яких той зазначив, що офіційно працевлаштованих електриком на заправці позивача та більше півтора року. При цьому, жодним чином не згадує про належність йому скрапленого газу та вчинення будь-яких технічних робіт з його відбору. 
Щодо доводів позивача про порушення порядку підписання та вручення Акта перевірки, суд зазначає наступне. 
Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.
Довідка перевірки - документ який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).
У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
Матеріали перевірки - це:
акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною;
заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду);
пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів перевірок, що проводяться контролюючими органами, визначеними підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, та надання заперечень до них визначається Митним кодексом України.
Згідно з пунктом 86.5 статті 86 ПК України Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.
У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.
У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.
Пунктом 86.6 статті 86 ПК України встановлено, що відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.
Податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (пункт 86.8 статті 86 ПК України).
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкового повідомлення-рішення, у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. При цьому, приписами чинного законодавства передбачений чіткий імперативний порядок дій контролюючого органу під час вручення акта перевірки, який передбачає надання останнього для підписання посадовій особі платника податків. Факт вчинення вказаної дії підтверджується або відповідним записом посадової особи платника податків або актом, складеним контролюючим органом про відмову від підпису платником податків.
Як встановлено судом, за результатами проведення посадовими особами Головного управління ДПС у Кіровоградській області фактичної перевірки ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО», складено Акт перевірки, який зареєстрований в контролюючому органі за місцем реєстрації платника податків. 
Акт підписано заступником начальника відділу Кодашовим О.О. та головним державним інспектором Мигловець О.М. У графі суб`єкта господарювання підпис відсутній та наявна помітка про направлення поштою на адресу реєстрації.
У матеріалах справи відсутні докази виклику позивача для ознайомлення з матеріалами перевірки, а на примірнику Акта перевірки позивача не зазначено про неявку представників товариства для ознайомлення з ним та підписання.
Поряд з цим, у постанові від 20.12.2019 у справі №820/3914/17 Верховний Суд зазначив, що саме по собі порушення процедури прийняття акта адміністративного органу може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.
У постанові від 23.04.2020 у справі №813/1790/18 Верховний Суд виснував, що процедурні порушення під час призначення та/або проведення перевірки контролюючим органом не можуть сприйматися як безумовне свідчення протиправності податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами документальної невиїзної перевірки. Вчинені контролюючим органом процедурні порушення під час призначення та проведення зазначеної перевірки підлягають оцінці і з огляду на те, наскільки вони вплинули на можливість платника податків захистити свої права, зокрема, щодо надання відомостей контролюючому органу задля правильного установлення обставин та обґрунтованості висновків, та чи призвели установлені процедурні порушення до необґрунтованості чи помилковості висновків контролюючого органу.
Така позиція суду касаційної інстанції узгоджується з позицією Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 (провадження № К/9901/25669/19).
Судом встановлено, що Акт перевірки був направлений позивачу за його податковою адресою засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення (штрихкодовий ідентифікатор 2501375099633), однак лист з невстановлених причин не був вручений адресату та повернувся відправнику за закінченням терміну зберігання.
У зв`язку із наведеним слід зазначити, що за пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відтак законодавець передбачив два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків, зокрема, коли останні надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представнику.
Згідно із пунктом 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Суд зазначає, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Оскільки про проведення фактичної перевірки 25.09.2025 представникам позивача було відомо, що підтверджено і у позовній заяві, суд вважає, що допущені відповідачем процедурні порушення у даному випадку не може бути підставою для визнання протиправними результатів перевірки, оскільки не вплинули на можливість у встановлені податковим законодавством строки подати заперечення на Акт перевірки та не спростовують встановлених Актом перевірки фактів. 
Що стосується суті виявлених порушень, суд зазначає таке.
Відповідно до пунктів 32, 77 частини 1 статті 1 Закону України №3817-IX зберігання пального - надання послуг та/або діяльність, пов`язана із здійсненням операцій приймання, навантаження, розвантаження, розміщення та/або видавання пального (власного чи отриманого від інших осіб);
ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності;
роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшої реалізації або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з місць роздрібної торгівлі пальним через паливороздавальні колонки, газороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, а також реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів, а також заправлення з бункерувальннка у водному просторі морських та річкових суден.
Згідно з частиною 2 статті 29 Закону України №3817-IX роздрібна торгівля пальним здійснюється суб`єктом господарювання за наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.
Тобто, суб`єкт господарювання, маючи на меті здійснювати торгівлю пальним, зобов`язаний отримати відповідну ліцензію.
Відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.
Як встановлено судом, працівниками Головного управління ДПС у Кіровоградській області з 25.09.2025 до 01.10.2025 проведено фактичну перевірку ТОВ «АГЗП Волохіно» за адресою здійснення діяльності: Кіровоградська область, Кропивницький район, м. Долинська, пров. Петлюри Симона, 11, автогаззаправка. Перед початком фактичної перевірки контролюючим органом проведено контрольно-розрахункову операцію, під час якої придбано скраплений газ у кількості 4,29 л за ціною 35,00 грн/л на загальну суму 150,00 грн. При цьому РРО не застосовувався та розрахунковий документ не видавався. 
Водночас, станом на 25.09.2025 на АГЗС ТОВ «АГЗП Волохіно» була відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним. Натомість, відповідно до офіційних відомостей Реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, що наявний у матеріалах справи, ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним №11280322202500022 позивач отримав лише 14.10.2025.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що у ході проведення фактичної перевірки встановлено роздрібну торгівлю пальним позивачем за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, м. Долинська, пров. Петлюри Симона, 11 без наявності лідіючої цензії. 
Відповідно до частини 1 статті 73 Закону України №3817-IX за порушення цього Закону щодо виробництва, обігу та зберігання спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального суб`єкти господарювання притягаються до відповідальності згідно із законом. Для обрахунку штрафних санкцій, передбачених цією статтею, використовується розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом на 1 січня звітного (податкового) року, в якому виявлено порушення.
Як передбачено пунктом 22 частини 2 статті 73 Закону України №3817-IX до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах - роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії - 45 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» на 1 січня 2025 року розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 8000,00 грн, відтак сума штрафу за вказане правопорушення становить 360000,00 грн (45 х 8000,00 грн). 
Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми "С" №0000192940902 від 30.10.2025, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 360000,00 грн за порушення вимог частини 2 статті 29 Закону №3817-IX (роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії), прийнято відповідачем правомірно. 
Щодо податкових повідомлень-рішень, відповідно до яких до позивача застосовано штрафні санкцій за необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі та за відсутність реєстрації акцизних складів, суд зазначає наступне. 
Відповідно до підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Розпорядником акцизного складу є суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального (підпункт 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Відповідно до пункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.
Акцизні склади, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з очищення коксового газу, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне), повинні бути обладнані лише витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) наливом з такого акцизного складу.
Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.
Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:
а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;
б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.
Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
За висновками акту перевірки позивач допустив порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України.
Відповідно до пункту 128-1.2 статті 128-1 ПК України відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень.
Підпунктом 128-1.1 статті 128-1 ПК України встановлено, що необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.
Як встановлено судом, з метою організації здійснення власної господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним позивач 04.04.2024 уклав договори оренди земельної ділянки загальною площею 0,2592 га за адресою: Кіровоградська обл.., м. Долинська, провулок Петлюри Симона, земельна ділянка 11, модульної автогазозаправної станції АГЗС-М100 з об`ємом резервуару 9,9 куб. м за цією ж адресою та 17.09.2024 зареєстрував реєстратор розрахункових операцій (РРО) з фіскальним номером 3001160728.
У наступному, 16.09.2024 подав повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкт оподаткування «Автогаззаправка за адресою: Кіровоградська обл.., м. Долинська, провулок Петлюри Симона, земельна ділянка 11», а 24.07.2025 - про земельну ділянку з кадастровим номером 3521910100:03:001:0018 за цією ж адресою. 
25.09.2025 під час фактичної перевірки ТОВ «АГЗП Волохіно» за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, м. Долинська, провулок Петлюрі Симона, будинок 11, контролюючим органом зафіксовано факт реалізації скрапленого газу.
Матеріалами справи підтверджено, що на момент проведення перевірки на АГЗС ТОВ «АГЗП Волохіно» розміщено один наземний резервуар для зберігання скрапленого газу, ємністю 54,0 мі доступ до якого було обмежено; один резервуар, об`ємом 9,9 мі, візуально обладнаний пристроєм, який є рівнеміром-лічильником перевірки рівня пального. Крім цього, АГЗС обладнана паливороздавальною колонкою Шельф 100-LPG.
Обставини наявності вказаних резервуарів та паливороздавальної колонки на території газозаправної станції Товариства станом на дату проведення фактичної перевірки представник позивача не заперечував.
При цьому за даними офіційних баз ДПС за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, м. Долинська, перевулок Петлюрі Симона, будинок 11, позивачем не було зареєстровано жодного рівнеміра-лічильника та витратоміра-лічильника.
Також контролюючим органом встановлено відсутність реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування для реалізації пального та спирту етилового платника податку — розпорядника акцизного складу. Саме ці обставини стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень від 30.10.2025 №0000192910902 про застосування штрафу в сумі 1000000,00 грн та №0000192930902 від 30.10.2025 про застосування штрафних (фінансових санкцій) на суму 60000,00 грн.
З урахуванням встановлених обставин реалізації скрапленого газу на заправній станції станом на 25.09.2025 без реєстрації акцизного складу, суд доходить висновку про доведеність контролюючим органом наявності складу правопорушення, передбаченого підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, а застосування спірним ППР від 30.10.2025 №0000192910902 штрафу у розмірі 1000000 грн правомірним.
Щодо правомірності застосування штрафної санкції у розмірі 60000 грн за відсутність реєстрації витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників, суд зазначає, що обов`язок обладнання та реєстрації витратомірів/рівнемірів є похідним від обов`язку реєстрації акцизного складу. 
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 12.05.2026 у справі №1280/1635/23.
Однак варто зазначити, що за змістом абзацу першого підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України обов`язок щодо обладнання стаціонарних резервуарів рівнемірами-лічильниками покладається на розпорядника акцизного складу та стосується виключно тих резервуарів, які розташовані на території акцизної складу та введені в експлуатацію. 
Відповідно до умов Договору оренди модульної автогазозаправної станції АГЗС-М100 від 04.04.2025 та Акта приймання-передачі до нього, орендодавець ОСОБА_1 передав позивачу у тимчасове користування виключно один резервуар об`ємом 9,9 м.куб. Зазначений договір оренди не містить жодних умов щодо передачі ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» у користування чи обслуговування іншого наземного резервуара ємністю 54,0 м.куб.
Згідно Акта перевірки доступ до резервуару для зберігання скрапленого газу ємністю 54,0 м.куб. було обмежено. Жодних доказів, які б підтверджували факт належності та реального використання, наповнення або зберігання скрапленого газу в цій ємності саме позивачем, відповідачем суду не надано.
Крім того, відповідно до «Витягу з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального» у переліку стаціонарних резервуарів, що використовуються для зберігання пального за адресою: м. Долинська, пров. Петлюри Симона, 11, за позивачем у подальшому було зареєстровано лише один резервуар місткістю 9900,00 літрів (9,9 м.куб.).
За таких обставин ТОВ «АГЗП ВОЛОХІНО» не може нести фінансову відповідальність за необладнання рівнеміром-лічильником ємності, яка йому не належить, не передавалася в оренду, не введена в експлуатацію та не використовувалася в господарській діяльності.
З огляду на викладене, висновки контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України в частині необладнання контрольних приладів на резервуарі 54,0 м.куб. є помилковими та безпідставними, а податкове повідомлення-рішення № 0000192930902 від 30.10.2025 в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню. 
Оцінюючи правомірність винесення Головним управлінням ДПС в Кіровоградській області податкового повідомлення-рішення №0000192920902 від 30.10.2025, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 150,00 грн, суд зазначає наступне. 
Відповідно до підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, постійних представництв, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.
Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.
З наведених вище норм права слідує, що будь-яким операціям з фактичного відпуску (реалізації) пального з акцизного складу обов`язково повинна передувати процедура офіційної реєстрації суб`єкта господарювання як платника акцизного податку з реалізації пального. 
Відповідно до пункту 117.3 статті 117 ПК України, здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку в порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб — підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого. 
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25.09.2025 працівниками контролюючого органу на АГЗС позивача за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, м. Долинська, пров. Петлюри Симона, 11 було проведено контрольно-розрахункову операцію, під час якої за готівку без видачі фіскального документу придбано скраплений газ у кількості 4,29 л за ціною 35,00 грн/л на загальну суму 150,00 грн.
Згідно з наявним у матеріалах справи Витягом з реєстру, позивач офіційно зареєструвався платником акцизного податку з реалізації пального лише 15.10.2025 (одночасно із внесенням акцизного складу до регістру під уніфікованим номером 1023063).
Враховуючи, що вартість реалізованого палива склала 150,00 грн, контролюючий орган на підставі вимог пункту 117.3 статті 117 ПК України правомірно застосував до Товариства штраф у розмірі 100% від вартості проданого товару, що у даному випадку становить 150,00 грн. 
Отже, податкове повідомлення-рішення №0000192920902 від 30.10.2025 є законним, обґрунтованим та скасуванню не підлягає. 
Стосовно доводів позовної заяви в частині порушення позивачем пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, суд зазначає таке.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон №265/95-ВР, дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Абзацом 19 статті 2 Закону №265/95-ВР визначено, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону №265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Суд звертає увагу на те, що в Акті перевірки за порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР застосовано до позивача відповідальність, передбачену пунктом 1 статі 17 Закону №265/95-ВР.
Відповідно до пункту 1 статі 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:
у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:
100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше;
150 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за кожне наступне порушення;
Отже, пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 2) непроведення розрахункової операції через РРО; 3) невидача відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції.
Перші два обов`язки суб`єкта господарювання походять зі змісту пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення, за яке настає відповідальність за пунктом 1 статті 17 вказаного Закону.
Судом встановлено, що під час фактичної перевірки ТОВ «АГЗП Волохіно» за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, м. Долинська, пров. Петлюри Симона, 11, посадовими особами контролюючого органу перед початком перевірки проведено контрольно-розрахункову операцію, під час якої придбано за готівкові кошти скраплений газ у кількості 4,29 л за ціною 35,00 грн/л на загальну суму 150,00 грн . При цьому розрахункова операція через РРО не проводилася, а розрахунковий документ встановленого зразка покупцю не видавався. Перевірка проводилася в присутності ОСОБА_2 , яка фактично провадила розрахункові операції на АГЗС ТОВ «АГЗП Волохіно».
Факт здійснення реалізації скрапленого газу підтверджується матеріалами фактичної перевірки, відеофіксацією, а також показаннями ОСОБА_2 , яка була допитана у судовому засіданні як свідок та підтвердила, що справді здійснила продаж газу та отримала грошові кошти у сумі 150,00 грн. 
За результатами перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.11.2025 № 00196050704 про застосування до позивача штрафу в сумі 150,00 грн за порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, а саме за непроведення розрахункової операції зразка.
Крім того, з 17.09.2024 за цією адресою позивачем було зареєстровано РРО з фіскальним номером № 3001160728.
Отже, позивач, маючи зареєстрований РРО за місцем здійснення діяльності, під час фактичної реалізації пального не забезпечив проведення розрахункової операції через такий РРО та не видав розрахунковий документ на суму покупки 150,00 грн.
Оскільки сума проведеної без застосування РРО розрахункової операції становила 150,00 грн контролюючий орган правомірно розрахував суму штрафу у розмірі 100% суми, на яку здійснено продаж товару.
З огляду на викладене, податкове повідомлення-рішення № 00196050704 від 05.11.2025 на суму 150,00 грн є законним, обґрунтованим та скасуванню не підлягає.
Стосовно правомірності податкового повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафної санкції в розмірі 144802,35 грн за порушення пункту 12 статті 3 Закону України №265/95-ВР, суд зазначає наступне. 
Відповідно до пункту 12 частини першої статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). 
Згідно зі статтею 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння). 
Таким чином, за змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) не надання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Тобто диспозиція норми статті 20 Закону №265/95-ВР передбачає, що до суб`єкта господарювання застосовується відповідна фінансова санкція за ненадання документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) та/або здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.07.2025 у справі №380/6314/24.
У спірному випадку підставою для застосування штрафних санкцій контролюючим органом фактично визначено факт реалізації необлікованих товарно-матеріальних цінностей. 
Єдиний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, що використовується на газонаповнювальних станціях (ГНС), газонаповнювальних пунктах (ГНП), автогазозаправних станціях (АГЗС) та автогазозаправних пунктах (АГЗП) незалежно від форм власності встановлений Інструкцією про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, яка затверджена наказом Міністерство палива та енергетики України від 03 червня 2002 року №332 (далі - Інструкція №332).
Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Інструкції №332 облік скрапленого вуглеводневого газу на АГЗС та АГЗП здійснюється в одиницях об`єму — літрах, а кількість СВГ визначається одним із передбачених методів: масовим, об`ємним або об`ємно-масовим. При цьому пунктом 4.6 Інструкції №332 прямо передбачено, що для забезпечення достовірності та єдності вимірювань повинні використовуватись засоби вимірювальної техніки, допущені до застосування, а засоби вимірювальної техніки, які не пройшли повірку або державну метрологічну атестацію, до застосування не допускаються.
Пунктом 8.9 Інструкції №332 визначено порядок проведення інвентаризації СВГ, зокрема необхідність визначення придатності засобів вимірювальної техніки, що застосовуються під час інвентаризації, визначення об`єму та маси СВГ у резервуарах та трубопроводах, а також встановлення наявності СВГ за допомогою рівняміру та резервуара, що має свідоцтво про державну метрологічну атестацію або повірку. За відсутності рівня вимірювання залишків СВГ проводитися за допомогою лічильників СВГ шляхом його перекачування в інший резервуар. 
У підпунктах 5.2.2, 5.2.4 і 5.2.6 пункту 5.2 Інструкції №332 приймання СВГ, що надійшов автомобільним транспортом від постачальників, проводиться вантажоодержувачем на підставі видаткових та товаротранспортних накладних та документів про якість (паспортів) на СВГ, оформлених у відповідності до ДСТУ 4047-2001, з обов`язковим складанням акта приймання за кількістю СВГ, що надійшов автомобільним транспортом, за формою №3-ГС. Видаткова та товаротранспортна накладні є підставою для оприбуткування СВГ за складським та бухгалтерським обліком підприємства.
Інформація про кількість СВГ, що надійшов на підприємство в автоцистернах, зазначається у журналі оперативного обліку СВГ за формою №2-ГС і після здавання звіту матеріально відповідальною особою в бухгалтерію оприбутковується за бухгалтерським обліком.
Під час внутрішньогосподарських перевезень СВГ приймання і оприбуткування за складським та бухгалтерським обліком проводиться на підставі видаткових та товаротранспортних накладних.
Згідно з положеннями пунктів 9.1, 9.2, 9.3 Інструкції №332 на АГЗС (АГЗП) проводиться оперативний контроль за кількістю СВГ, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманого і відпущеного СВГ. Кількісний облік руху СВГ на АГЗС (АГЗП) ведеться за змінним звітом за формою №14-ГС.
Під час приймання-здавання зміни касири і оператори АГЗС (АГЗП) спільно: визначають залишки СВГ на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни, надходження СВГ за зміну, які підтверджені відповідними документами, та кількості відпущеного газу за зміну за сумарними показниками лічильників усіх газозаправних колонок; вимірюють рівні наповнення скрапленим газом резервуарів АГЗС (АГЗП) і за результатами проведених вимірювань визначають об`єм СВГ; роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виторгу за зміну; передають по зміні залишок грошових коштів.
Після закінчення кожної зміни касиром і оператором складається змінний звіт за формою №14-ГС в двох примірниках, з яких один - з додатком до нього первинних документів на приймання і відпуск СВГ передається в бухгалтерію підприємства, а другий - залишається на АГЗС (АГЗП).
У пункті 11 Інструкції №332 зазначено, що бухгалтерський облік руху СВГ здійснюється на підставі Закону №996 та відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженогонаказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року №246. Податковий облік господарських операцій руху СВГ ведеться згідно із чинним законодавством України.
З аналізу наведених положень Інструкції №332 вбачається, що визначення фактичних залишків скрапленого газу не може здійснюватися довільно або виключно шляхом фіксації окремого показника обладнання. Оприбуткування СВГ, що надійшов на підприємство, проводиться на підставі видаткових та товарно-транспортних накладних, документів про якість, акта приймання за формою №3-ГС, а також відображається в журналі оперативного обліку СВГ за формою №2-ГС. Надалі кількісний облік руху СВГ на АГЗС/АГЗП ведеться за змінним звітом за формою №14-ГС, який складається за результатами кожної зміни із доданням первинних документів на приймання та відпуск СВГ. 
При цьому, для можливості застосування фінансової санкції за статтею 20 Закону №265/95-ВР контролюючий орган повинен підтвердити, що фактичні залишки СВГ визначені із застосуванням належної, придатної, повіреної засоби вимірювальної техніки, із зазначенням методу, способу вимірювання, обладнання, вихідних показників та розрахунку кількості та вартості товару. 
Верховний Суд у постанові від 09.12.2025 у справі №580/4269/24 зазначив, що способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку, звітів АЗС, даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах. При цьому Верховний Суд наголосив, що під час фактичної перевірки посадові особи контролюючого органу зобов`язані провести фактичне вимірювання залишків пального в резервуарах та зазначити в акті перевірки та додатку до нього інформацію щодо методів, способів та обладнання, за допомогою яких здійснювалося зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів.
Також Верховний Суд в цій постанові дійшов висновку, що в разі, коли в акті перевірки та акті зняття залишків не зафіксовано, яким саме чином проводилося зняття залишків пального, скільки разів здійснювалися вимірювання, які методи та засоби вимірювання застосовувалися, інформація щодо фактичної кількості пального не може вважатися достовірною.
З матеріалів справи вбачається, що контролюючий орган дійшов висновку про наявність у позивача необлікованих товарних залишків скрапленого газу, виходячи з показника 42 %, відображеного пристроєм для вимірювання рівня або відсотка пального в резервуарі об`ємом 9,9 м.куб. На підставі цього відповідач визначив фактичний залишок пального в кількості 4158,0 л, порівнявши його з даними РРО, який з моменту реєстрації не застосовувався, та встановивши перевищення фактичних залишків над залишками згідно з даними РРО на 4137,21 л на загальну вартість 144802,35 грн. 
Тобто, підставою для висновку про наявність у позивача необлікованих товарних залишків скрапленого газу на суму 144802,35 грн стали виключно показники витратоміра-лічильника, який самим же контролюючим органом визнаний таким, що не зареєстрований в установленому порядку. При цьому, технічна документація на вказаний витратомір відсутня. Зазначений пристрій лише візуально ідентифікований посадовими особами контролюючого органу як рівнемір-лічильник. Факт його придатності та можливості використання для обліку скрапленого газу під час перевірки не встановлювались.
За таких обставин суд критично оцінює можливість використання показників такого засобу вимірювальної техніки як єдиного та достатнього доказу фактичної кількості необлікованого скрапленого газу. 
У свою чергу, матеріали справи не містять належних доказів того, що посадовими особами контролюючого органу було проведено фактичне вимірювання залишків СВГ в порядку, визначеному Інструкцією №332, з застосуванням повірених засобів вимірювальної техніки, оформленням відповідного акта інвентаризації СВГ, визначенням об`єму, густини, маси рідинної та парової фаз способу визначення фактичної наявності скрапленого газу.
Суд враховує, що пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР покладає на суб`єкти господарювання обов`язок вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені у такому обліку. Разом з тим, застосування фінансової санкції за порушення цієї вимоги вимагає встановлення контролюючим органом конкретного обсягу товару, який не відображений у обліку, та його вартості. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами, а не припущеннями.
Оскільки відповідач не додав належними, допустимими та достовірними доказами фактичний обсяг і вартість скрапленого газу, який вважається необлікованим, підстав для застосування до позивача штрафної санкції в розмірі 144802,35 грн відсутні.
Отже, податкове повідомлення-рішення, яким до позивача застосовано фінансову санкцію у розмірі 144802,35 грн за порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР є необґрунтованим, та підлягає скасуванню.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем під час розгляду справи не доведено правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення №0000192930902 від 30.10.2025 в частині застосування штрафних санкцій у сумі 20000,00 грн та №00196070704 від 05.11.2025, у зв`язку з чим останні підлягають скасуванню. 
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України). 
Оскільки позов задоволено частково, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 2243,09 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241 — 246, 250 КАС України, суд -
В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АГЗП ВОЛОХІНО» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішень – задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області №000192930902 від 30.10.2025 частині застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГЗП ВОЛОХІНО» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 20000,00 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області №00196070704 від 05.11.2025 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГЗП ВОЛОХІНО» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 144802,35 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ 43995486, вулиця Велика Перспективна, 55, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25006) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГЗП ВОЛОХІНО» (код ЄДРПОУ 45658905, провулок Петлюри Симона, будинок 11, місто Долинська, Кропивницький район, Кіровоградська область, 28500) судовий збір у сумі 2243 (дві тисячі двісті сорок три) грн 09 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 11 червня 2026 року.
Повне найменування учасників справи:
Позивач — Товариство з обмеженою відповідальністю «АГЗП ВОЛОХІНО» (код ЄДРПОУ 45658905, провулок Петлюри Симона, будинок 11, місто Долинська, Кропивницький район, Кіровоградська область, 28500).
Відповідач - Головне управління ДПС у Кіровоградській області (25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, код ЄДРПОУ 43995486).

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК