Справа № 930/578/26
Провадження №2/930/820/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
04.06.2026 року       Немирівський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді:     Алєксєєнка В.М.
при секретарі:       Загребельному О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання кредиту № 528167-КС-001 від 04 березня 2025 року у загальному розмірі 16 980,00 грн, яка складається із: 6 000,00 грн – простроченої заборгованості за тілом кредиту, 6 780,00 грн – простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом, 3 000,00 грн – відсотків, нарахованих відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, та 1 200,00 грн – простроченої заборгованості за комісією. Крім того, просив стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 березня 2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту № 528167-КС-001 в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Позивач зазначив, що ним було направлено відповідачу пропозицію (оферту) про укладення кредитного договору, яку остання прийняла (акцептувала) шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону, зазначений нею під час реєстрації в особистому кабінеті. У зв`язку з цим кредитний договір був укладений із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 6 000,00 грн на умовах строковості, поворотності та платності, зі сплатою процентів у розмірі 1 % за кожний день користування кредитом. Проценти підлягали нарахуванню на залишок заборгованості за кредитом за період фактичного користування ним, а порядок і строки погашення кредитної заборгованості визначалися графіком платежів, що є складовою кредитного договору.
Позивач зазначив, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти в сумі 6 000,00 грн на банківську картку відповідача, що підтверджується довідкою про перерахування коштів (платіжним дорученням).
Разом із тим відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 15 лютого 2026 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 16 980,00 грн, яка, за розрахунком позивача, складається з 6 000,00 грн простроченої заборгованості за основною сумою кредиту, 6 780,00 грн простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом, 3 000,00 грн відсотків, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, та 1 200,00 грн простроченої заборгованості за комісією.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору та наявність непогашеної заборгованості, позивач просив позов задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 26.03.2026 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ "ПриватБанк".
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду шляхом надсилання повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщенням оголошення на офіційному сайті суду відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, правом на подання відзиву по справі не скористалася, будь-яких клопотань та заяв не надіслала, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення.
Представник позивача в надісланій суду заяві просить розглядати справу за його відсутності, а також у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи.
З урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши наявні у справі докази відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом установлено, що 04 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 528167-КС-001 в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач акцептувала пропозицію позивача шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на зазначений нею номер мобільного телефону, у зв`язку з чим кредитний договір є належним чином укладеним в електронній формі та відповідно до статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до статей 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, визначенні його умов, а укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з умовами договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 6 000,00 грн строком на 16 тижнів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1 % за кожний день користування кредитом. Пунктом 2.5 договору сторони також передбачили сплату одноразової комісії за видачу кредиту у розмірі 1 200,00 грн.
На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «ПриватБанк» листом, який надійшов до суду 25 травня 2026 року, повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську картку № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ), а також надало виписку за зазначеним рахунком за період з 04 березня 2025 року по 24 червня 2025 року.
Наведені відомості узгоджуються з наданими позивачем доказами та підтверджують факт перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача, а відтак свідчать про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором.
Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
За змістом статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язаний надати грошові кошти позичальнику, а позичальник – повернути кредит та сплатити проценти.
Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, убачається, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконала, унаслідок чого станом на 15 лютого 2026 року утворилася заборгованість.
Перевіривши поданий позивачем розрахунок та оцінивши його у сукупності з іншими доказами у справі, суд доходить висновку, що вимоги про стягнення 6 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 6 780,00 грн заборгованості за процентами за користування кредитом відповідають умовам укладеного сторонами договору, підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.
Разом з тим суд не знаходить правових підстав для задоволення вимоги про стягнення 3 000,00 грн процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.
Так, умовами кредитного договору визначено, що строк користування кредитом закінчується 24 червня 2025 року. Водночас із наданого позивачем розрахунку вбачається, що нарахування процентів відповідно до статті 625 ЦК України розпочато з 19 березня 2025 року, тобто до настання визначеного договором строку виконання основного зобов`язання.
За змістом статей 530, 610, 612, 625, 1048, 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти існує протягом погодженого сторонами строку кредитування, тоді як наслідки, передбачені статтею 625 ЦК України, застосовуються лише після прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Крім того, суд враховує положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких у період дії в Україні воєнного стану та протягом тридцяти днів після його припинення або скасування позичальник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого йому було надано кредит, звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені).
Оскільки нарахування позивачем процентів відповідно до статті 625 ЦК України здійснено за період дії воєнного стану, вимога про їх стягнення не ґрунтується на вимогах закону та задоволенню не підлягає.
Також суд не знаходить підстав для задоволення вимоги про стягнення 1 200,00 грн комісії за видачу кредиту.
Пунктом 2.5 кредитного договору сторони погодили сплату одноразової комісії за видачу кредиту. Водночас сама лише наявність такої умови договору не є безумовною підставою для її стягнення.
Відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та правових висновків Верховного Суду умови договору про споживчий кредит щодо сплати комісії підлягають оцінці на предмет їх відповідності вимогам закону, а кредитодавець повинен довести, що така комісія є платою саме за окрему додаткову послугу, яка надається споживачу.
Позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що комісія у розмірі 1 200,00 грн встановлена за надання відповідачу будь-якої самостійної додаткової послуги, відмінної від виконання кредитодавцем свого основного обов`язку щодо надання кредитних коштів.
За таких обставин суд дійшов висновку, що правові підстави для стягнення зазначеної комісії відсутні.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання кредиту № 528167-КС-001 від 04 березня 2025 року у розмірі 12 780,00 грн, що складається з 6 000,00 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту та 6 780,00 грн простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом. У задоволенні позовних вимог про стягнення 3 000,00 грн процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, та 1 200,00 грн комісії за видачу кредиту слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень частини першої статті 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2 003 грн 86 коп.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 128, 133, 137, 141, 223, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 274-279, 280-284 ЦПК України, згідно ст.ст. 11, 509, 512, 514, 516, 525,526,530,551,599,610,611,615, 625 629,1050,1054 ЦК України, суд –
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (код ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за договором про надання кредиту № 528167-КС-001 від 04 березня 2025 року у загальному розмірі 12 780 (дванадцять тисяч сімсот вісімдесят) гривень 00 копійок, яка складається з: 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок – простроченої заборгованості за тілом кредиту; 6 780 (шість тисяч сімсот вісімдесят) гривень 00 копійок – простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (код ЄДРПОУ 41084239) судовий збір у розмірі 2 003 (дві тисячі три) гривні 86 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуте Немирівським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: В.М. Алєксєєнко