ЄУН: 336/5/26
Провадження №: 2/336/1413/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Савеленко О.А., за участю секретаря судового засідання Прохорової А.О., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача Кузьменко М.В. звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовної заяви посилався на те, що ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 22.04.2025 уклали кредитний договір (оферти) № 22.04.2025-100001071, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 26 000 грн. строком на 183 дні (до 21.10.2025), які зобов`язалась повернути та сплатити відсотки за користування наданим кредитом. ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитним договором виконувала не в повному обсязі (частково сплатила борг 26.05.2025 на суму 12 641,19 грн., 23.06.2025 на суму 11861,19 грн.), у зв`язку з чим станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість в сумі 65 330,77 грн., яка складається з наступного: 24 377,62 грн. - за тілом кредиту, 29 773,15 грн. - за відсотками, 11180 грн. - неустойка. 
Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 22.04.2025-100001071 від 22.04.2025 в сумі 65 330,77 грн. та судовий збір.
Ухвалою суду від 09.01.2026 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Ухвалою суду від 25.03.2026 витребувано докази у справі, а саме з АТ КБ «Приват Банк» наступну інформацію: з яким призначенням платежу 22.04.2025 о 13 годині 04 хвилини на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , надійшли грошові кошти в сумі 26 000 гривень; хто є відправником (найменування, код ЄДРПОУ) зазначеного платежу на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 в сумі 26 000 гривень, здійсненного 22.04.2025 о 13 годині 04 хвилини.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась.
Представник відповідачки - адвокат Ференець О.Є. проти позову заперечив, надав пояснення, аналогічні викладеним письмово, просив у задоволенні позову відмовити.
10.02.2026 подав до суду письмові заперечення, у яких зазначив, що відповідачка не згодна з заявленим позовом. Дійсно 22.04.2025 о 13:04 на картковий рахунок відповідачки № НОМЕР_1 надійшли грошові кошти з деталями операції: Cuman Olyga Valeriyvn, 5 Volodymyra Monomakha, що підтверджується випискою з карткового рахунку. Інших надходжень, з іншим призначенням платежу банком не підтверджено. Припускаючи, що грошові кошти від позивача надійшли на рахунок відповідача 22.04.2025, вважає, що відповідачкою повернуто грошові кошти, оскільки ОСОБА_2 на рахунок позивача здійснила два платежі на суму 24 588,44 грн. При цьому, сума заборгованості за основною сумою боргу, заявлена позивачем є 24 377,62 грн., тобто менша ніж сума сплачена відповідачкою. Таким чином у відповідачки відсутня заборгованість перед позивачем. 
04.05.2026 представник відповідача - адвокат Ференець О.Є. додатково надав письмові заперечення проти позовних вимог, у яких зазначив, що надходжень з призначенням платежу: видача за договором кредиту №22.04.2025-100001071 на рахунок відповідачки не було. Таким чином, вважає, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 відсутні кредитні відносини, що виключає можливість позивача вимагати від відповідача сплату відсотків, штрафів або пені в рамках кредитного договору. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, 04.05.2026 до суду подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, у якій просив позовні вимоги задовольнити.
23.02.2026 від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення у справі, у яких зазначено, що під час здійснення розрахунку заборгованості були враховані здійснені відповідачкою платежі. Зазначає, що відсотки за кредитним договором нараховані в межах строку кредитування. Комісія та неустойка нараховані правомірно. 
Суд, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить наступного висновку.
Судом встановлено, що 22.04.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 22.04.2025-100001071, відповідно до умов якого відповідачка отримала споживчий кредит в сумі 26 000 грн. строком на 183 дні (до 21.10.2025), які зобов`язалась повернути та сплатити відсотки за користування наданим кредитом в розмірі фіксованої незмінної процентної ставки в розмірі 1% за день (п.6). Пунктом 10 договору визначено, що денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування кредитом протягом всього строку кредитування, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0,88%. Пунктом 5 договору передбачено пролонгацію строку дії договору на підставі укладення додаткового договору та сплату комісії. Договір укладений в електронній формі. У договорі міститься відмітка про те, що договір підписаний одноразовим ідентифікатором Е517 (а.с.9-15).
Судом досліджений Паспорт споживчого кредиту, у якому містяться умови кредитування, який, як зазначено, підписаний одноразовим ідентифікатором ОСОБА_2 - А517 (а.с.16-17).
04.01.2024 між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Споживчий центр» укладено договір про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2 (а.с.18-22).
Згідно з листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» № 1-2312 від 23.12.2025 на виконання умов договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, 22.04.2025 о 13:04:57 здійснено переказ грошових коштів на суму 26000 грн. на карту № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 718824533, призначення платежу: Видача за договором кредиту № 22.04.2025-100001071 (а.с.33).
Згідно з розрахунком заборгованості станом на 23.12.2025 сума заборгованості ОСОБА_2 становить 65 330,77 грн., яка складається з наступного: 24 377,62 грн. - основний борг, 29 773,15 грн. - за відсотками, 11 180 грн. - залишок штрафів. Як вбачається з даного розрахунку серед іншого 22.04.2025 нараховано комісію в сумі 5200 грн. (а.с.29-31).
Згідно з випискою, долученою до письмових заперечень представником відповідача, 22.04.2025 на рахунок ОСОБА_2 надійшли грошові кошти в сумі 26 000 грн., призначення платежу: Cuman Olyga Valeriyvn, 5 Volodymyra Monomakha (а.с.57). ОСОБА_2 здійснено два перекази з призначенням платежу: IPAY_SGROSHS1_C2A, 5 Volodymyra Monomakha, а саме: 26.05.2025 на суму 12 685,59 грн. та 23.06.2025 на суму 11 902,85 грн., всього 24 588,44 грн. (а.с.55,56).
Як вбачається з інформації, наданої АТ КБ «Приват Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_2 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 , 22.04.2025 було зарахування коштів на суму 2600 грн, призначення: Cuman Olyga Valeriyivna, 5 Volodymyra Monomakha (а.с.103).
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Згідно із ч. ч. 1, 2ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.
Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий Ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України).
При цьому, на виконання вимог ч.1ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Із вказаних норм права та із аналізу письмових доказів вказаної цивільної справи можна дійти висновку, що сторони погодили умови кредитування.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як встановлено у ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Частиною 1 ст.633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
З досліджених матеріалів справи вбачається, що 22.04.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 був укладений договір № 22.04.2025-100001071 (кредитної лінії) в електронному виді, який був підписаний відповідачкою ОСОБА_2 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
За умовами вказаного договору ТОВ «Споживчий центр» зобов`язався надати ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі 26 000 грн. строком на 183 дні (до 21.10.2025) у безготівковій формі на платіжну картку № НОМЕР_2 . 
Відповідачка за умовами договору зобов`язалась повернути суму кредиту та сплатити відсотки за кожен день користування кредиту в розмірі 1% за один день.
Матеріалами справи підтверджується, що 22.04.2025 о 13:04 на банківську картку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 на виконання умов договору кредитної лінії було перераховано грошові кошти в сумі 26 000 грн. Грошові кошти були перераховані ТОВ «Універсальні платіжні рішення», з яким ТОВ «Споживчий центр» був укладений договір про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024. 
Інформацією, наданою АТ КБ «Приват Банк» підтверджено, що банківська картка № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_2 ..
З наданої представником відповідача інформації з АТ КБ «Приват Банк» (а.с.57) вбачається, що на рахунок ОСОБА_2 22.04.2025 о 13:04 надійшли грошові кошти в сумі 26 000 грн., що також підтверджується інформацією АТ КБ «Приват Банк», наданою на виконання ухвали про витребування доказів.
Представник відповідача зазначає, що відповідачкою були здійснені два платежі: 26.05.2025 на суму 12 641,19 грн., 23.06.2025 на суму 11 861,19 грн..
Аналогічна інформація щодо надходження ідентичних платежів на рахунок позивача відображена у розрахунку заборгованості за договором № 22.04.2025-100001071 від 22.04.2025, укладеним з ОСОБА_2 ..
Таким чином під час розгляду справи дослідженими доказами підтверджується наявність договірних зобов`язань між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 та перерахування на рахунок відповідачки грошових коштів в сумі 26 000 грн. на виконання умов відповідного кредитного договору.
Отже, доводи представника відповідача щодо відсутності між позивачем та відповідачем кредитних відносин спростовуються дослідженими судом матеріалами справи.
Відповідачка ОСОБА_2 підписанням договору погодилась, що повернення кредиту здійснюється згідно графіку платежів.
Під час укладення договору сторони узгодили, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі черговість погашення вимог за договором встановлюється законом, про що зазначено у п.9.2 Розділу 9 договору.
Відповідно до ст.534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
З дослідженого судом розрахунку заборгованості встановлено, що відсотки нараховані в межах встановленої законом денної відсоткової ставки (1%) та в межах строку кредитування.
З умов договору (п.7 Заявки) та з розрахунку заборгованості вбачається, що з відповідачки підлягала стягненню комісія в сумі 5200 грн., пов`язана з наданням кредиту.
Між тим, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) зробив висновок, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку.
Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України "Про захист прав споживачів" (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України "Про споживче кредитування" № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року".
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справі № 686/9372/16, провадження № 61-663св21 від 15 грудня 2021 року.
У даній справі умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний сплатити банку комісію, пов`язану з наданням кредиту.
Однак, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочини, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
За таких обставин зарахування коштів із здійснених відповідачкою на користь позивача платежів на виконання умов кредитного договору в рахунок стягнення комісії не відповідає нормам чинного законодавства та підлягає зарахуванню в рахунок стягнення відсотків та тіла кредиту, відповідно до визначеної ЦК України черговості.
З дослідженого розрахунку заборгованості вбачається, що у період з 22.04.2025 по 26.05.2025 ОСОБА_2 були нараховані відсотки (1% денна ставка за кожен день від суми кредиту), тобто 260 грн. в день., сума відсотків за вказаний період склала 9100 грн. (260 грн. х 35 дні).
26.05.2025 відповідачкою здійснений платіж на суму 12 641,19 грн., з якого, відповідно до п. 9.2 Розділу 9 договору та ст.534 ЦК України, 9100 грн. повинно бути зараховано на погашення відсотків, 3541,19 грн. - на тіло кредиту.
Таким чином, станом на 27.05.2025 тіло кредиту становить 22 458,81 грн., розмір відсотків з 27.05.2025 по 23.06.2025 (дата наступного платежу) становить (224,60 грн. (денні відсотки) х 28 днів) 6288,80 грн.
23.06.2026 відповідачкою внесений платіж в сумі 11861,19 грн., з якого підлягають стягненню відсотки в сумі 6288,80 грн., 5572,39 грн. в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту (22458,81 грн. - 5572,39 грн.=16886,42 грн.
Таким чином з 24.06.2025 по 21.10.2025 включно відсотки в розмірі 1% в день нараховуються на залишок тіла кредиту - 16 8886,42 грн. (168,86 грн) за 120 днів та становлять 20 263,20 грн.
Що стосується стягнення заборгованості за неустойкою в сумі 11 180 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 11 180 грн. за неустойкою задоволенню не підлягають.
На підставі вищевикладеного, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково та з відповідачки ОСОБА_2 на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 22.04.2025-100001071 від 22.04.2025 в сумі 37 149 гривень 62 копійки, яка складається з наступного: 16 886 гривень 42 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 20 263 гривень 20 копійок - заборгованість за відсотками.
В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог.
Враховуючи, що позовна заява задоволена частково (на 56,9 %), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378,35 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 223, 247, 265, 273,354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 22.04.2025-100001071 від 22.04.2025 в сумі 37 149 (тридцять сім тисяч сто сорок дев`ять) гривень 62 копійки, яка складається з наступного: 16 886 гривень 42 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 20 263 гривень 20 копійок - заборгованість за відсотками.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 35 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ЄДРПОУ: 37356833, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133А.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Савеленко

11.05.26