П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/22383/25 	
перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.,
повний текст судового рішення
складено 09.12.2025, м.Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючої-судді – Казанчук Г.П.
суддів – Градовського Ю.М., Єщенка О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одеса заяву представника ОСОБА_1 адвоката Зудінова Олега Олексійовича про ухвалення додаткового судового рішення по справі за апеляційними скаргами Державної митної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 р. та на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі № 420/22383/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування, не обчислення та несплати ЄСВ із виплаченого середнього заробітку за період з 04.02.2021 року по 31.12.2022 року та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної митної служби України, в якому просив суд:
- визнати протиправною відмову Державної митної служби України привести діяльність Державної митної служби України у правовідносинах з ОСОБА_1 щодо сплати єдиного внеску у відповідність з принципами ст. 56 Податкового кодексу України (п. 56.21) з урахуванням індивідуальної податкової консультації від 15.05.2025 року №2676/ІПК/99-00-24-03-0, оформлену листом від 12.06.2025 року №5/22-04/8.19/3677;
- зобов`язати Державну митну службу України нарахувати, обчислити та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із виплаченого ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03.02.2021 року у справі №821/1075/15-а, за період з 04.02.2021 року по 31.12.2022 року у сумі 174976,70 грн. та подати у встановленому законодавством порядку відповідну звітність з урахуванням податкової консультації від 15.05.2025 року №2676/ІПК/99-00-24-03-03.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної митної служби України про визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування, не обчислення та несплати ЄСВ із виплаченого середнього заробітку за період з 04.02.2021 року по 31.12.2022 року та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2026 року Апеляційну скаргу Державної митної служби України - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі № 420/22383/25 - залишити без змін.
10.02.2026 року на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Зудінова Олега Олексійовича про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просить ухвалити у справі додаткову постанову з питання розподілу витрат позивача на правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку, докази на підтвердження розміру яких надані апеляціному суду разом із відзивом на апеляційну скаргу на рішення (основне) та стягнути 5000 грн. Професійної правничої допомоги.

Рух справи в апеляційній інстанції:
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2026 року відкрито апеляційне провадження і призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції, -

УСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що АДВОКАТСЬКЕ БЮРО «ОЛЕГ ЗУДІНОВ ТА ПАРТНЕРИ» в особі власника адвоката Зудінова Олега Олексійовича, який діє на підставі Статуту та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 5795/10 від 30.08.2016 (надалі - Бюро) з однієї сторони, і громадянин України ОСОБА_1 , який діє на підставі власного волевиявлення (надалі - Клієнт) з другої сторони, разом названі Сторони, а окремо Сторона, уклали Договір №12/22 ЄВВ від 23.12.2022.
Відповідно п.1.1 вказаного договору Бюро надає Клієнту професійну правничу (правову) допомогу у вигляді складання процесуальних документів та представництва з питань, що пов`язані із поновленням права Клієнта на працю, порушеного внаслідок звільнення з посади державної служби з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», п.7-2 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України.
Пунктом 4.1. Вартість допомоги, що надається Клієнту за цим Договором та умови розрахунків визначаються Сторонами додатково.
З додаткової угоди №21-07 від 21.07.2025 до договору №12/22 ЄВВ від 23.12.2022 вбачається, що Клієнт сплачує Бюро гонорар за складання процесуальних документів та представництво Клієнта в адміністративній справі № 420/22383/25 у наступному розмірі: 1.1. в суді першої інстанції - 10 000,00 грн (десять тисяч гривень, 00 коп). 1.2. в суді апеляційної інстанції -5000,00 гри (п`ять тисяч гривень, 00 коп).
Згідно норм ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.
Відповідно до приписів ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Так, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Колегія суддів наголошує, що суд, розглядаючи заяву про розподіл судових витрат, та вирішуючи її по суті, має детально визначити чи підтверджуються вони документально та чи є такі витрати співмірними зі складністю справи та здійсненими стороною діями під час розгляду спору.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та значенню справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому, надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зазначено у рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява №19336/04), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Суд наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони.
Отримавши позитивне вирішення спору на свою користь під адвокатським супроводом, особа не позбавлена права виплатити на користь адвоката будь-які суми, що визнає за необхідне та можливе для себе, однак безумовно компенсувати їх в повному обсязі за рахунок суб`єкта владних повноважень, як відповідача, не на користь якого ухвалене рішення, суд не зобов`язаний. Навпаки, обов`язком суду є перевірка співмірності та неминучості таких витрат для особи.
Колегія суддів бере до уваги складність справи (розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження), характер спору, кількість підготовлених процесуальних документів, тривалість розгляду справи, відсутність у справі складних фактичних та правових питань, обсяг виконаних робіт саме в процедурі апеляційного провадження, враховує визнані судом першої інстанції витрати на правову допомогу у даному провадженні в ході розгляду справи за позовом заявника та меншу зайнятість адвоката в супроводі справи в суді апеляційної інстанції та дійшла висновку про наявність підстав для зменшення загальної суми заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу з 5000 грн до 1500 грн, яка відповідає встановленим процесуальним законом критеріям, є розумною, співмірною, а витрати реальними.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що з Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу розмірі 1500,00 грн.
Керуючись статтями 139, 242-244, 250, 308, 311, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву    ОСОБА_1  про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.
Ухвалити додаткову постанову, якою здійснити розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з Державної митної служби України (код ЄДРПОУ 43115923) за рахунок бюджетних асигнувань на користь    ОСОБА_1  (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 гривень.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча суддя Г.П. Казанчук

Судді Ю.М. Градовський

О.В. Єщенко