ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/639/26 Справа № 175/8976/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 травня 2026 року м. Кривий Ріг 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Ворони Б.А., захисника адвоката Берзінь С.Л., розглянувши апеляційну скаргу захисника Берзінь С.Л. на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2025 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови суду 18.05.2025 року, о 15:07 в Донецькій області, м. Краматорськ, по вул. Федька біля буд. 86, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 , мав ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився. Тобто, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Проводилась відеофіксація.
Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень.
Не погодившись з постановою суду захисник Берзінь С.Л. оскаржив постанову в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не було перевірено всі доводи сторони захисту та не надано їм належної правової оцінки. Вказує, що працівниками поліції не велася безпреривна відеозйомка та здійснювалося примусове вимкнення відео реєстратору. Вважає, що не зафіксовано факту керування транспортного засобу, сам ОСОБА_1 стверджує, що факту керування транспортного засобу з його боку не було. Крім того, сторона захисту наголошує, що матеріали справи не містять передбачені законом підстави для зупинки транспортного засобу. У поліцейських були відсутні обставини, визначені законом, які б давали право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Окремо зазначає, що на відеозаписах не зафіксовано про наявність у ОСОБА_1 жодної з передбачених Інструкцією ознак алкогольного сп`яніння. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Просить постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Частиною 1 статті 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника, апеляційний суд приходить до наступного.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_2 вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 093268 від 18.05.2025 року, де викладені обставини скоєння правопорушником ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; відеозаписоми з нагрудних камер патрульних поліцейських, де зафіксований факт вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відносно ОСОБА_1  відповідно до якого, останній відмовився від проходження огляду, чим порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП; рапортом інспектора взводу № 2 роти 2 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП.
Диском з файлом відеозапису, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 18.05.2025 року під час фіксації подій на нагрудний відеореєстратор та на відеореєстратор встановлений в машині працівників поліції, факт керування транспортним засобом  ОСОБА_1 не заперечував, під час розмови з працівниками поліції зазначає, що його зупинили, надав поліцейським документи. На пропозицію пройти огляд за допомогою Алкотестера Драгер та у медичному закладі,  ОСОБА_1 відмовився. Працівником поліції було повідомлено про порушення п. 2.5 ПДР України та повідомлено про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях  ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дії  ОСОБА_2  правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції також встановив, що суд першої інстанції повно дослідив усі доводи сторони захисту, заявлені під час розгляду справи, які збігаються з доводами апеляційної скарги. Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на ці доводи, виклавши чіткі причини їх неприйняття, та не встановив підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджується належними доказами, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, що встановлюються, зокрема, іншими документами. Відповідно до відеозапису наданого працівниками поліції з відео вбачається, що  ОСОБА_2 керував транспортним засобом, не заявляв ніяких зауважень діям працівників поліції, був повідомлений про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього. Отже, доводи апелянта в цій частині є безпідставними.
Доводи апелянта з приводу законності чи незаконності зупинки транспортного засобу працівниками поліції, не знайшли свого підтвердження, оскільки наразі це не є предметом розгляду під час апеляційного перегляду постанови щодо встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення за обставин викладених у протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд зазначає, що Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. У подальшому, указами Президента України продовжено дію воєнного стану.
Працівники поліції повинні діяти в межах Закону України «Про Національну поліцію» оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.
Згідно матеріалів справи 18.05.2025 року громадянина ОСОБА_1 було зупинено з метою забезпечення наказу командувача оперативно-стратегічного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 09.08.2022 р. «Про встановлення на території Донецької області особливого режиму в`їзду і виїзду, руху транспортних засобів» для здійснення заходів з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах та поза межами блокпостів.
Водночас суд у межах даного провадження оцінює допустимість та належність доказів, отриманих у ході такого втручання.
Особа не позбавлена права оскаржити дії працівника поліції в порядку адміністративного судочинства або звернутися до правоохоронних органів у разі наявності ознак кримінального правопорушення.
Доводи апеляційної скарги, які, на думку апелянта, зумовлюють незаконність прийнятого рішення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у своїй сукупності зводяться до особистого тлумачення законодавства.
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовується матеріалами справи, оскільки з відеозапису долученого поліцейськими до матеріалів справи, з якого вбачається рух автомобілю, його зупинку та ОСОБА_1 , який вийшов з-за керма.
За таких обставин доводи апеляційної скарги в цій частині є недоведеними. 
Доводи апеляційної скарги про те, що фактичні обставини справи, доводи захисника та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не були належним чином досліджені, є безпідставними.
Апеляційний суд безпосередньо перевірив матеріали справи та встановив, що наявні докази у своїй сукупності є достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у останнього, а саме запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова та хитка хода, про що йому було повідомлено.
ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а у разі незгоди або відмови у закладі охорони здоров`я. Проте  ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився.
З відеозапису також вбачається, що після відмови від проходження огляду працівники поліції роз`яснили  ОСОБА_1 , що у такому разі відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, незважаючи на це,  ОСОБА_1 не погодився пройти огляд.
Також не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги, що наявний відеозапис не можна визнати доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він є не безперервним, є неповним та не відображає всіх обставин події.
Відеозаписи як докази отримані в порядку, визначеному законом, зокрема ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог яких, доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а їх зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.
Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних у них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і жодних сумнівів своєї достовірності у суду апеляційної інстанції не викликає..
Апеляційний суд не вбачає порушення поліцейськими порядку виявлення у  ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння, оскільки йому була висунута законна вимога пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, однак він від її виконання відмовився.
Огляд був проведений працівниками поліції як уповноваженими особами на проведення відповідних оглядів, та ними було вірно застосовані норми Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП.
Таких обставин апеляційним судом не встановлено.
Дії, вчинені  ОСОБА_1 є умисними, становлять підвищену суспільну небезпеку, створюють реальну загрозу безпеці дорожнього руху та учасникам цього руху, що обґрунтовує необхідність застосування передбаченого законом комплексного стягнення, зокрема позбавлення права керування транспортними засобами.
Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а постанова є незаконною та необґрунтованою, не знайшли свого підтвердження. Такі твердження апелянта суд розцінює як спробу уникнути адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вчиненні якого встановлена вина  ОСОБА_1 .
Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді районного суду відсутні.
Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді міського суду відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Берзінь С.Л. залишити без задоволення.
Постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2025 року, у справі про адміністративні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя