Справа № 456/6814/25
Провадження № 2/456/1760/2026

РІШЕННЯ
іменем України

18 червня 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Бораковського В. М. ,
секретар судового засідання Яніцька М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та зоборгованості за минулий період, -

за участю:
позивача ОСОБА_1 
представника відповідача Марченка Р.М.
адвоката

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.
В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що за час спільного проживання з відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з 21.04.2025 вони разом не проживають, спільного господарства та побуту не ведуть. Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради № 372 від 06.11.2025 визначено місце проживання дитини разом із нею. З травня 2025 року відповідач не забезпечує дитину. Звернула увагу, що перекази коштів для дитини були нерегулярними і склали у загальному 1305 Євро. Звернула увагу, що відповідач працює за кордоном і має стабільний дохід, зокрема із довідки з місця роботи у Бельгії вбачається, що дохід останнього становить 2800 Євро в місяць. Зазначила, що станом на сьогодні відповідач проживає і працює в Нідерландах, де рівень заробітної плати є високим. Відповідач регулярно подорожує та відпочиває, що говорить про його фінансову спроможність забезпечувати дитину. З огляду на реальні фінансові можливості відповідача та потреби дитини, просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1100 Євро щомісяця з перерахунком у гривню за курсом НБУ на день сплати, до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментах за період з 01.05.2025 до дня подання позову, з урахуванням фактично сплачених 1305 євро. 

Відзив на позовну заяву.
19.05.2026 від представника відповідача – адвоката Марченко Р.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що тривалий час після народження сина всі кошти на утримання сім`ї надавалися саме відповідачем, а тому повинні бути враховані судом. Крім цього, в матеріалах справи відсутній документ про місце роботи відповідача на дату пред`явлення позову. Враховуючи наведене, щодо задоволення позову заперечує.

Відповідь на відзив.
29.05.2026 від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що після її повернення з сином в Україну, причиною якого став саме скрутний матеріальний стан їхньої родини та відсутність фінансової допомоги з боку відповідача, у неї забракло коштів для оплати проживання, харчування, навчання та базових потреб. Зазначила, що вона планувала залишитися в Іспанії і там будувати своє життя, Лео був записаний в садочок, а вона шукала роботу, тому після повернення в Україну вони довгий час налаштовували свій побутовий комфорт і умови для нормального проживання. На даний час вона із сином проживає в квартирі її батьків, яка потребувала косметичного ремонту і придбання необхідних речей, потрібних для комфортного проживання з дитиною, тому це все потребувало великих зусиль та матеріальних витрат. Звернула увагу, що вона хвилювалася за емоційний і психологічний стан дитини після переїзду, адже тривале проживання за кордоном, різка зміна мовного та соціального середовища стали для дитини значним психологічним стресом, тому, вона весь свій час приділяла сину. Зазначила, що перебування дитини вдома з матір`ю вимагає цілодобового догляду, що обмежує можливість миттєво вийти на роботу та заробляти кошти самостійно. Після проходження адаптації дитини вона почала пошуки дошкільного навчального закладу для сина та відповідні гуртки. Повідомила, що твердження відповідача про те, що раніше він повністю утримував сім`ю, не має правового значення для розгляду даної справи. Аліменти стягуються на забезпечення майбутніх та поточних потреб дитини, які існують на момент розгляду справи судом. Минулі фінансові внески відповідача не звільняють його від обов`язку забезпечувати дитину сьогодні та в майбутньому. Документальних доказів регулярного, добровільного та достатнього фінансового забезпечення дитини на момент звернення до суду відповідач не надав. Звернула увагу, що витрати на спільне проживання в Іспанії були і з її коштів та заощаджень. Крім цього, проживаючи в Іспанії після народження сина значна частина витрат покривалася державними виплатами Іспанії. Звернула увагу, що відсутність офіційного працевлаштування або приховування реальних доходів не звільняє батька від обов`язку утримувати дитину. Твердження про поточне безробіття відповідача в Іспанії не є підставою для скасування чи зменшення виплат. Відповідач продовжує перебувати та проживати за межами України, де базові соціальні стандарти та рівень витрат на життєдіяльність є неспівмірно вищими за українські, що свідчить про наявність у нього фінансових можливостей.
Враховуючи вищанаведене, просить позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити у повному обсязі, відхиливши заперечення відповідача, викладені у відзиві.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому та повідомила, що відповідач пересилає кошти для дитини не регулярно, що стало підставою звернення до суду. Звернула увагу, що з відповідачем вони узгодили суму, яку він буде сплачувати для дитини у розмірі 1500,00 Євро. Зазначила, що дохід відповідача за період з 2024 по 2025 рік на попередній роботі становив 2800, 00 Євро в місяць, однак зараз він на даній роботі не працює. Повідомила, що вона не працює та не взмозі забезпечити дитину. Зазначила, що відповідач має дитину від попереднього шлюбу та також ухиляється від сплати аліментів.
Відповідач у судове засідання повторно не прибув, про причини неявки суд не повідомив.
Представник відповідача - адвоката Марченко Р.М. в судовому засіданні повідомив, що домовленості між сторонами про сплату відповідачем коштів для дитини у розмірі 1500,00 Євро не було. Станом на сьогодні відповідач не працює та живе у дядька. Зазначив, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 10000,00 грн., щомісячно та по 10000, 00 грн. за минулий період.

Заяви, клопотання учасників справи.
25.03.2026 від представника відповідача - адвоката Марченко Р.М. на адресу суду надійшла заява про перегляд заочного рішення суду.
24.04.2026 від позивачки на адресу суду надійшло заперечення на заяву про перегляд заочного рішення суду та додаткові пояснення у справі.
24.04.2026 від позивачки на адресу суду надійшла заява про надання копій документів.
01.05.2026 від представника відповідача - адвоката Марченко Р.М. на адресу суду надійшла заява про долучення доказів.
22.05.2026 від позивачки на адресу суду надійшла заява про ознайомлення із матеріалами справи.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 01.05.2026 скасоване заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2026 року у справі № 456/6814/25 та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

З`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог та зважаючи на обставини викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву, якими заперечує проти задоволення позову, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Відповідно до паспорта, серії НОМЕР_1 , такий видано ОСОБА_1 01 березня 2002 року Стрийським МРВ УМВС Укрїни у Львівській області. ОСОБА_1 присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_2 /а.с.6-7/.
Згідно реєстру актів цивільного стану Іспанії м. Сьюдад-Реал, Ністор Лео народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_1 . Реєстраційний номер облікової картки платника податків Ністора НОМЕР_3 /а.с.8-14/.
Відповідно до паспорта, серії НОМЕР_4 , такий видано Ністору Іллі Мірчовичу18 липня 2007 року Сторожишцьким РВ УМВС України у Чернівецькій області. ОСОБА_2 присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_5 /а.с.15-16/.
Згідно рішення ВК Стрийської міської ради №372 від 06.11.2025, визначено місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.17/.
Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади від 07.11.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований з 07.11.2025 за адресою: АДРЕСА_1 / а.с.18/.
Згідно будинкової книги, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , Ністор Лео/а.с.19/.
Відповідно до закордонного паспорта серії НОМЕР_6 , карти побуту серії НОМЕР_7 Республіки Польщі, іспанської карти перебування, такі видано ОСОБА_6 /а.с.21-22/.
Згідно повідомлення від 19.06.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює на фірмі T&P Building and Renovation. Заробітна плата становить – 2800 Євро щомісяця /а.с.26/.
Як вбачається з виписки з банківських переказів ОСОБА_7 , за періонд травень-лиспопад 2025 позивач отримала кошти в розмірі 1305 Євро /а.с.30-34/.
На підтвердження понесених витрат на дитину ОСОБА_1 надала копії окремих чеків, зокрема щодо медичних досліджень, купівлі необхідних речей, сплати комунальних постуг, купівлі ліків та ін… /а.с.36-46, 153-156/.
На підтвердження ухилення від забезпечення дитини, ОСОБА_1 надала скріншоти переписки з відповідачем та фото з соціальних мереж, що підтверджують відпочинок останнього /а.с.48-125/.
На підтвердження оплати за оренду житла ОСОБА_1 надала платіжне доручення від 21.06.2024 про переказ нею 600,00 Євро на рахунок НОМЕР_8 .
Докази подані стороною відповідача.
Відповідно до договору оренди житлової нерухомості від 03.07.2024, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , власник передає в оренду нерухомість орендареві на термін 11 місяців, починаючи з 03.07.2024 по 02.06.2025. Орендна плата в місяць становить 600 Євро.
Згідно повідомлення керівника підприємства ОСОБА_10 від 02.03.2026, ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 не працює у фірмі Т&P Building and Renovation з 20.10.2024.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України.
Частини 2 статті 51 Конституції України та статті 180 СК України визначають, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України.
Зважаючи на положення частини 2 ст. 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік.
Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Тлумачення положень статей 79, 191 СК України, свідчить про те, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів за минулий час позивач має довести наступні обставини:
- вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача протягом періоду, за який позивач просить стягнути аліменти;
- неможливість одержання аліментів у зв`язку з ухиленням відповідача у цей період від їх сплати.
Ухилення від сплати аліментів - це винна протиправна поведінка, тобто, свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини.
Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.
Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на дитину суд звертає увагу на наступне.
Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що за час спільного проживання позивачки з відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не виконує обов`язок щодо утримання дитини, надає кошти на його утримання не регулярно.

Крім цього, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, доказів того, що відповідач за станом свого здоров`я неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не надано.
В судовому засіданні також встановлено, що на утриманні у відповідача перебуває ще одна дитинавід першого шлюбу, станом на сьогодні він не працює, проживає за кордоном. 
Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання дитини, створення для неї такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, покладено на обох батьків, а не на одного з них, і саме обоє батьків зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Суд зазначає, що одним із найважливіших обов`язків батьків, що випливають із норм чинного законодавства кожної окремої країни та цілої низки міжнародних договорів про правову допомогу, до яких приєдналися та чи інша країна, а також із моральних принципів суспільства є не тільки виховання батьками своїх дітей, а й створення для них належних умов для існування, забезпечення мінімально необхідними благами, що потрібні для їх життя, виховання та розвитку. 
Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач станом на сьогодні не працює, має на утриманні ще одну дитину, однак є особою працездатного віку, відповідно з нього слід стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 10000,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Суд звертає увагу, що вимога позивачки про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1100 Євро щомісяця є завищеною і не підтверджена жодними належними та допустимими доказами. 
Сторона відповідача визнала позов частково на суму 10 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Щодо позовних вимог про стягнення аліментів за минулий період суд звертає увагу на наступне.
Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. На що неодноразово звертав увагу й Верховий Суд, зокрема, в постановах від 19 грудня 2019 у справі № 635/6268/18; від 27 січня 2020 року у справі № 672/198/19; від 29 січня 2020 року у справі № 756/14483/18.
Постановою Верховного Суду від 18 травня 2020 року (справа № 215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 235/101/21.
За загальним правилом, визначеним СК України та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.
Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів за вказаний період, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.
Обов`язок доказування у даній категорії справ покладено саме на позивача, отже, саме позивач має довести не лише факт направлення офіційних звернень, а факт умисного ухилення від виконання обов`язку по утриманню дітей після отримання відповідного звернення. Тобто, позивач має не лише підтвердити факт надіслання офіційного звернення про необхідність виконати обов`язок по утриманню дитини, дружини, а й факт отримання або відмову в отриманні такого звернення, що підтверджуватиме ухилення особи від виконання обов`язку.
Як вбачається з наданих позивачкою скріншотів листування з відповідачем за період з травня 2025 року по час звернення до суду позивачка численні рази зверталася до відповідача з проханням сплачувати аліменти на утримання сина в узгодженому ними розмірі. При цьому відповідач не спростовував свого обов`язку брати участь в утриманні дитини, втім не виконував його належним чином, посилаючись на матеріальні труднощі, при цьому визнаючи наявність боргу.
Таким чином, на переконання суду, позивачкою доведений той факт, що вона неодноразово, протягом тривалого часу, з травня 2025 року вживала заходи щодо отримання від відповідача допомоги на утримання дитини, при цьому відповідач ухилявся від надання такої допомоги. Відповідач вказаних обставин не спростував, доказів перерахування коштів на утримання дитини в належному розмірі суду не надав. 
Сторона відповідача визнала позов частково про стягнення з відповідача по 10 000 грн. за кожен попередній місяць.

За таких обставин, наявні підстави для стягнення аліментів з відповідача за минулий час за період з травня 2025 року по листопад 2025 року у розмірі по 70000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивачки є підставними та обґрунтованими про стягнення аліментів. Щодо стягнення розміру аліментів, то такі підлягають до задоволення частково.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 1331,20 грн.
На підставі статей 180-182, 184, 191 СК України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Позов задовольнити частково. 
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання сина – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 10000,00 (десять тисяч)грн., щомісячно починаючи з 04.12.2025 до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), заборгованість по аліментах за період з травня 2025 року по листопад 2025 року у розмірі 70000,00 (сімдесять тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок) грн. 
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.
У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 23.06.2026.

Головуючий суддя 	В. М. Бораковський