Справа № 594/486/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А. 
з участю:
секретаря: Окулянко У.Г. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», в особі представника Паладич Аліни Олександрівни, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС», в особі представника Паладич А.О., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки в його користь заборгованість за кредитним договором №7147257 від 08.10.2023 на загальну суму 26156,43 грн, судові витрати 2662, 40 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 08.10.2023 року між ТОВ
«АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №7147257 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно умов цього договору, сума кредиту складає 10 000 гривень, строк договору 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів за ставкою 1,99% в день. На виконання зазначеного договору відповідачці, були перераховані грошові кошти у сумі 10 000 гривень. ОСОБА_1 , в свою чергу, не виконала в повному обсязі обов`язків щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування коштами, внаслідок чого порушила умови зобов`язання. 
В подальшому, 31.07.2024 року внаслідок укладення Договору факторингу №01.02-77/23 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС», право вимоги за договором №7147257 від 08.10.2023, перейшло до позивача, як нового кредитора. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором №7147257 від 08.10.2023 в загальному розмірі 26156,43 гривень, з яких: 9998,01 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 16158,42 грн сума заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором.
Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 09 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.
Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, відповідачка отримала 16 квітня 2026 року. 
23 квітня 2026 року відповідачка ОСОБА_1 подала відзив на позов, згідно якого вказала, що позов в частині суми нарахованих відсотків не визнає, оскільки вважає, що позивачем було здійснено нарахування відсотків поза межами строку укладення кредитного договору. 
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду право кредитора нарахувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, оскільки кредитний договір укладався на короткий термін 30 днів, то нарахування відсотків за ставкою договору після закінчення цього строку є незаконним. В такому випадку позивач може нараховувати лише 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України. 
А тому, не погоджується з нарахованою сумою заборгованості у розмірі 16 158,42 грн, оскільки така сума заборгованості є неспівмірною з тілом кредиту та принципами справедливості, добросовісності й розумності. 
Крім цього, відповідачка звертає увагу, що кредит взято 08 жовтня 2023 року під час дії воєнного стану. Відповідно до п.6-11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, у цей період споживач звільняється від відповідальності за прострочення (штрафів та пені). Тому, у випадку нарахування позивачем прихованих штрафних санкцій, то такі підлягають скасуванню. 
А тому, позовні вимоги визнає лише в частині стягнення заборгованості за основним боргом у розмірі 9998,01 грн. У задоволені позовних вимог щодо нарахованої заборгованості по відсотках в розмірі 16 158,42 грн просила відмовити, або зменшити до їх розміру, нарахованих виключно за перший місяць дії договору. 
Відповіді на відив позивачем подано не було.
За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що 08 жовтня 2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 через інформаційно-телекомунікаційну систему укладено електронний договір № 7147257 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А9631». 
За умовами кредитного договору, а саме згідно п.1.2. на умовах, встановлених Договором, Товариство надає ОСОБА_1 кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Відповідно до п.1.3. -1.4. Сума кредиту(загальний розмір) складає: 10 000,00 гривень. Тип кредиту – кредит. Строк кредиту 360 дні (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни(дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується –Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. 
Згідно п.1.5. тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 0,020 % в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо Споживач до 07.11.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Протягом строку дії Договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для Споживача у випадку та на умовах визначених в пп. 1.5.2 Договору, зокрема у випадку отримання Споживачем знижки на стандартну процентну ставку.
Відповідно до п.1.7. договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85% річних. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 7004,32%річних. 
Згідно п.1.8. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 81640,00 грн. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 75729,70 грн. 
Підписавши договір № 7147257 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08.10.2023 та паспорт споживчого кредиту, відповідачка підтвердила отримання інформації про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, а також отримання всіх пояснень необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором ( п. 7 Паспорта кредиту).
Таким чином, відповідачка ОСОБА_1 строком на 360 днів, отримала від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредит сумі 10000 грн, шляхом перерахування коштів на її картку № НОМЕР_1 , зі сплатою стандартної процентної ставки в розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожний день користування ним.
Згідно довідки № 7/5525 від 08.08.2024 про проведення відповідної транзакції в системі ТОВ «ФК «Контрактовий дім», 08.10.2023 року було успішно перераховано 10 000,00 (десять тисяч) грн, номер картки НОМЕР_2 , номер замовлення 1307241303, статус: прийнято.
Тобто, позивач здійснив транзакції щодо перерахунку коштів на номер картки – НОМЕР_2 , власником якої є відповідачка ОСОБА_1 на суму 10 000 грн.
ОСОБА_1 не належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання за договором №7147257 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08.10.2023, внаслідок чого у неї перед ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виникла заборгованість, яка станом на 31.07.2024 склала 26 156,43 грн, з яких: 9998,01 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 16158,42 грн. - сума заборгованості за відсотками. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» ОСОБА_1 здійснювала часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за договором №7147257 від 08.10.2023 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором, а саме 05.11.2023 здійснила платіж на суму 59,70 грн, з яких по тілу кредиту зараховано 1,99 грн та 57,71 грн на погашення заборгованості за нарахованими відсотками, 26.12.2023 здійснила платіж у сумі 1750,00 грн, який зараховано по нарахованих відсотках, що підтверджує про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для відповідачки певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. 
31.07.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС», було укладено Договір факторингу №01.02-22/24, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.
Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу №01.02-22/24 від 31.07.2024, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складає: 26 156,43 грн.
Як убачається із розрахунку заборгованості, заборгованість за спірним кредитним договором ОСОБА_1 не погашена, залишок заборгованості становить 26 156,43 грн.
Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 3 статті 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір № 7147257 від 08.10.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З матеріалів справи вбачається, що без ознайомлення з правилами надання коштів у позику, подальше укладення електронних договорів кредиту на сайті є неможливим. Даний висновок відповідає змісту постанови Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронних цифрових підписів сторін.
Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.
За таких підстав суд вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Таким чином, враховуючи, вимоги частини другої статті 530 ЦК України, позикодавець вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в будь-яких час.
Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Так, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором №7147257 від 08 жовтня 2023 року виконав у повному обсязі.
З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором, вбачається, що заборгованість відповідачки становить 26 156,43 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 9998,01 грн; заборгованість за відсотками 16 158,742 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 08.10.2023 по 05.02.2024. 
Таким чином, судом встановлено, що відповідачка взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитним договором належним чином не виконала та кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 26156,43 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 9998,01 грн; заборгованість за відсотками 16 158,742 грн.
Відтак, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд встановив порушення відповідачкою ОСОБА_1 майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачки в користь позивача заборгованості за Договором №7147257 від 08 жовтня 2023 станом на 05 квітня 2026 року в сумі 26 156,42 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 9998,01 грн, заборгованість за простроченими відсотками – 16 158,742 грн. 
При цьому, суд не приймає доводи сторони відповідачки у тій частині, що позивачем нараховано відсотки поза межами строку кредитного договору, оскільки проведення первісним позивачем розрахунку суми заборгованості здійснено з урахуванням встановленого умовами Договору строку кредитування та плати за користування кредитом. Згідно п.1.4 Договору строк кредитування 360 дні. Відповідно до розрахунку заборгованості до договору №7147257 від 08 жовтня 2023 року наданим первісним позивачем нарахування заборгованості по відсотках здійснювалося за період з 08.10.2023 по 05.02.2024 року, тобто в межах строку дії договору. Щодо заперечень відповідачки по нарахуванню позивачем штрафних санкцій, то такі позивачем не заявлялися. 
Відповідачка не надала суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження іншої суми заборгованості або ж її відсутності.
Оскільки доказів належного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості відповідачки підтверджується розрахунком заборгованості, який надано суду та відповідачкою не спростований, позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, суд відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України присуджує з відповідачки на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог 2662,40 грн.
На підставі ст.ст. 12, 205, 207, 509, 526, 527, 530, 626, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 13, 81, 133, 141, 264, ЦПК України, суд –
у х в а л и в:
Позов задоволити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», заборгованість за кредитним договором №7147257 від 08 жовтня 2023 року в розмірі 26 156 (двадцять шість тисяч сто п`ятдесят шість) грн 43 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту – 9998,01 грн, заборгованість за відсотками – 16 158,42 грн. 

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» сплачені судові витрати в сумі – 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн, 40 коп. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Реквізити сторін :

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 37616221. 

Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . 

Суддя: