Справа № 463/4757/26 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р. Р. 
Провадження № 33/811/1103/26 Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року. Львівський апеляційний суд Львівської області у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі ОСОБА_1 , захисника Шнира Я.Б., законного представника потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у місті Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та законного представника потерпілого ОСОБА_2 на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 09 червня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП,

встановив:

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 09.06.2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень без конфіскації тварини. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 гривень.
Згідно постанови суду  ОСОБА_1 23.04.2026 року близько 17 год. 42 хв. по вул.Личаківська,163 у м.Львові, перебуваючи у приміщенні магазину «Близенько», порушила правила перебування своєї собаки у громадському місці, неналежно здійснювала контроль над її супроводом, внаслідок чого собака вкусила неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення або направити матеріла справи для усунення недоліків протоколу. 
На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції справа розглянута неповно та не об`єктивно, вважає матеріалами справи не підтверджено заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому, оскільки не пошкоджено цілісність шкірного покриву, наявне лише почервоніння, що не можливо кваліфікувати як укус. Також апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог законодавства, зокрема не зазначено про заподіяну шкоду потерпілому. Крім цього, апелянт вказує, що не порушувала правил утримання тварин та собака породи «пікінес» не входить до переліку небезпечних пород.
Законний представник потерпілого ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції в частині накладеного стягнення на ОСОБА_1 та постановити в цій частині нову постанову, якою накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією собаки.
На підтримання свої апеляційних вимог покликається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано не застосовано обов`язкове адміністративне стягнення у вигляді конфіскації тварини та вважає необґрунтованими висновки суду в цій частині, при цьому не враховано того, що ОСОБА_1 неспроможна належним чином забезпечити безпеку оточуючих та належний догляд за агресивною твариною.
Розглянувши матеріали справи № 463/4757/26, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили апеляційну скаргу потерпілої сторони, представника неповнолітнього потерпілого, яка підтримала свою апеляційну скаргу та заперечила апеляційні вимоги сторони захисту, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ВБА №217546 від 14.05.2026 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, через що відсутні підстави для скерування матеріалів справи на доопрацювання (а.с.2), заявою ОСОБА_2 від 24.04.2026 року (а.с.5-6), первинними пояснення ОСОБА_1 від 14.05.2026 року, згідно з якими остання не заперечила факту того, що її собака вхопила за штани потерпілого ОСОБА_3 (а.с.8), консультаційним висновком спеціаліста КНП «1 ТМО м.Львова» від 24.04.2026 року, яким встановлено наявність в ОСОБА_3 укусу собаки (а.с.15).
Апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що матеріалами справи не підтверджено заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому, оскільки не пошкоджено цілісність шкірного покриву, наявне лише почервоніння, що не можливо кваліфікувати як укус, з огляду на інформацію, що міститься в консультаційному висновку спеціаліста КНП «1 ТМО м.Львова» від 24.04.2026 року, зокрема те, що в ОСОБА_3 діагностовано садна невеликих розмірів, що повторюють контур зубів собаки. При цьому апеляційний суд зауважує, що укус собаки не у всіх випадках може мати наслідком пошкодження цілісності шкірного покриву, що не може свідчити про відсутність заподіяної шкоди потерпілій особі.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 місцевий суд в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь її вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, а саме вперше притягнення особи до відповідальності і обґрунтовано наклав стягнення у вигляді штрафу без конфіскації тварини.
З таким стягненням повністю погоджується апеляційний суд, при цьому враховуючи те, що ОСОБА_1 вперше притягується до відповідальності, її вік, та те, що належна ОСОБА_1 собака породи «пікінес» не входить до переліку небезпечних пород. 
Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційних скаргах ОСОБА_1 та законного представника потерпілого ОСОБА_2 , апеляційний суд не знаходить.
Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Личаківського районного суду м.Львова від 09 червня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та законного представника потерпілого ОСОБА_2 – без задоволення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського
апеляційного суду Березюк О.Г.