532/145/26 
3/532/103/2026
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 р. Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Мороз Т.М., з участю секретаря судового засідання Крейс О.М., прокурора Карпенка В.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Галушко С.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, -

Встановив:

ОСОБА_2 , будучи звільненою 02.10.2024 з посади інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, та відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі - Закону) будучи суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини 2 статті 45 Закону несвоєчасно, тобто після встановленого терміну декларування (до 31.03.2025), а саме 22.07.2025, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (щорічна після звільнення) за 2024 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що їй було відомо про необхідність подачі декларації після звільнення за 2024 рік. Однак вчасно це не зробила, в зв`язку з перебуванням під наглядом лікаря з питань планування вагітності.
Захисник Галушко С.С. прохав справу закрити в зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Прокурор просив визнати ОСОБА_1 винною за ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти штраф в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
За змістом ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому орган (посадова особа), згідно статті 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 68 о/ с від 08.02.2023 ОСОБА_3 призначено на посаду інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.
Згідно із підпунктом «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія вказаного Закону, є поліцейські.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції, і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
22.09.2017 ОСОБА_1 склала Присягу працівника поліції.
Відповідно до частини 1 статті 61 Закону України «Про Національну поліцію», на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.
Відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування особи, зазначені у п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Таким чином, відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 , інспектор сектору ювенальної превенції відділу превенції Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області є суб`єктом на якого поширюється дія вказаного Закону.
Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 02.10.2024 № 490 о/с ОСОБА_4 звільнено з посади інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.
Відповідно до ч.1ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Відповідно до публічної частини Реєстру ОСОБА_1 подала, шляхом заповнення на офіційному вебсайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, (щорічна, після звільнення), 22.07.2025, а отже несвоєчасно. 
У відповідності до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Твердження ОСОБА_1 про перебування під наглядом лікаря з метою планування вагітності, як поважної причини несвоєчасної подачі декларації, суд визнає неспроможними, оскільки ОСОБА_1 не надала підтверджуючих документів про знаходження на лікуванні в цей період.
Оцінивши в сукупності докази, які наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що стосується несвоєчасного, без поважних причин, подання в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік (після звільнення).
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею.
Діючим законодавством чітко не визначено, що слід розуміти під виявленням правопорушення.
Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Про це ЄСПЛ зокрема зазначає у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто, вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
Така правова позиція узгоджується зі ст.8 Конституції України, відповідно до якої, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Так днем вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, слід вважати наступний день після несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Як вбачається з фактичних обставин справи, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених в судовому засіданні, датою його вчинення є 01.04.2025 року, оскільки цей день є наступним після закінчення строку подання декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік.
Суддя вважає, що з моменту оприлюднення вказаної декларації у Єдиному реєстрі декларацій на офіційному сайті НАЗК, відомості, що містяться в цій декларації, в т.ч. і щодо дати її подання, набули статусу загальнодоступних, тим більше для контролюючих органів.
Посилання у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення на те, що датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу – 13.01.2026 року, тобто момент з`ясування всіх необхідних даних, оскільки лише після їх отримання можливо встановити всі необхідні ознаки складу правопорушення за частиною першою статті 172-6 КУпАП, також неможна вважати переконливими, оскільки такий підхід не узгоджується з принципом правової визначеності, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права та елементом справедливого судочинства.
Так, суд вважає, що факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення, тобто моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади) та не може ототожнюватися із часом зібрання усіх необхідних матеріалів перевірки. Складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є окремою процесуальною дією. Сам протокол фактично є суб`єктивний виклад свого бачення уповноваженою особою та фіксація обставин певної події на основі наявних доказів. Відповідно до ст.1 Закону № 1700-VII спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.
З матеріалів справи вбачається, що 12.05.2025 НАЗК отримано повідомлення про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування.
Також в матеріалах справи мається запит Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки від 18.08.2025 на адресу Національного агентства з питань запобігання корупції щодо надання інформації відносно ОСОБА_5 в тім числі і щодо послідовності дій користувача ОСОБА_6 державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчиняла ОСОБА_5 за період з 01.01.2025 по 23.07.2025.
Таким чином, зважаючи, що Національним агентством з питань запобігання корупції вказане повідомлення щодо можливого вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення отримано 12.05.2025, суд приходить до переконання, що днем виявлення правопорушення слід вважати саме 12.05.2025.
Згідно практики Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11), строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), n. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
При цьому, посилання прокурора на лист Верховного Суду № 1089/0/2-21 від 09.04.2021, є необґрунтованими, оскільки цей лист не є джерелом права і містить лише узагальнюючі висновки з аналізу судової практики та пропозиції щодо вирішення питання щодо визначення моменту виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, шляхом унесення змін до законодавства.
Отже, на момент розгляду адміністративної справи, строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, визначені ч. 4 ст. 38 КУпАП, сплинули. 
На переконання суду, несвоєчасне проведення ефективної адміністративної перевірки та складання протоколу про адміністративне правопорушення не може бути підставою для штучного продовження строків, визначених у ст. 38 КУпАП.
Такий висновок узгоджується і з правовою позицією, викладеною у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією.
Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Тим самим, при вирішення питання строків у справі ключовим є установлення дати вчинення та дати виявлення порушення.
Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення цей строк закінчився, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
За таких обставин, суддя приходить до висновку, що справа підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Керуючись ст.ст.33, 38, 130, 251, 252, 283-285 КУпАП, суд - 

Постановив:

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП - закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Полтавськогоо апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Суддя