Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/1975/24
Провадження № 1-кп/650/201/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2026 року селище Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі 
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка Херсонської області, в порядку спеціального судового провадження (in absentia), обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 22023230000000199 від 20.04.2023 року відносно:
ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Михайлівка, Скадовського району, Херсонської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на Д-обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не є депутатом будь-якого рівня, раніше не судимого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 111-1 КК України, 
В С Т А Н О В И В:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (далі рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Усупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф, а також інші представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ) спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.
Так, 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).До складу ООН входять Україна, рф та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН усі члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.
Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями: № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.
Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.
Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:
- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;
- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;
- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави:
- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;
- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;
- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;
- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.
Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.
Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є рф.
У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.
Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.
24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканною. Незалежність України визнали держави світу, серед яких і рф.
31 травня 1997 року відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та рф уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98- ВР та Федеральним Законом РФ від 2 березня 1999 року № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2, 3 зазначеного Договору рф зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.
Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та рф про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований РФ 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.
Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Згідно зі статтею 5 Конституції України носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.
Відповідно до статі 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України. Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території.
До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано - Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська. Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.
22 лютого 2022 року президент рф направив до ради федерації звернення про використання збройних сил (далі зс) рф за межами рф, яке було задоволено. 24 лютого 2022 року близько 5 години ранку президент рф публічно оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.
24.02.2022 військовослужбовці збройних сил рф шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні та адміністративні кордони України в Харківській, Херсонській, Сумській, Чернігівській, Київській, Донецькій та Луганській областях та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення для держави і у такий спосіб здійснили тимчасову окупацію частини території України.
З метою протидії збройній агресії рф 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджений прийнятим Верховною Радою України Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ. 
У подальшому воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався, востаннє 06.02.2024 Законом України затверджено Указ Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено дію воєнного стану з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.
Таким чином, у період з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 до теперішнього часу на всій території України введено та діє правовий режим воєнного стану, що пов`язано із розв`язанням рф військової агресії проти України та веденням повномасштабних бойових дій на території України.
У період з 24.02.2022 по теперішній час більшу частину території Херсонської області захоплено військовослужбовцями зс рф та на даний час вона знаходиться під окупацією держави-агресора.
Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована рф територія України (далі тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.
Окупаційна адміністрація рф - сукупність державних органів і структур рф, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних рф самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.
Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Скадовський район Херсонської області є тимчасово окупованою російською федерацією територією. 
Після окупації Скадовського району Херсонської області представниками збройних формувань російської федерації встановлено фактичний контроль над суспільним життям на цій території України та узурповані всі владні повноваження шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, впровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади міста, фактичної ліквідації приватної власності, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного та психологічного впливу окремих категорій та верств населення, в тому числі незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування. 
Разом з тим, в період березня-квітня 2022 року, представники збройних формувань рф всупереч порядку, встановленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими нормативно-правовими актами, на тимчасово окупованій території Херсонської області, цілеспрямовано створили підпорядковану, керовану та фінансовану російською федерацією окупаційну адміністрацію - так звану «Військово-цивільну адміністрацію Херсонської області», в яку входили органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України, зокрема «военно-гражданская администрация Скадовской территориальной громады Скадовского района Херсонской области» (мовою оригіналу), до складу якої входило «Михайловское поселение Скадовского муниципального округа Херсонской области» (мовою оригіналу), з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом території та реалізації всіх узурпованих владних повноважень. 
При цьому, представники контрольованих російською федерацією самопроголошених органів узурпували виконання владних функцій держави, а також легітимних державних та комунальних підприємств, установ, організацій на тимчасово окупованій частині Херсонської області та мали за мету інтеграцію і подальше незаконне включення захопленої частини суверенної України до складу російської федерації. 
Громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , достеменно проінформований, що у 2014 році розпочалася збройна агресія російської федерації проти України, а також про те, що вона переросла у широкомасштабне вторгнення військ російської федерації на територію суверенної держави до громадянства якої він належить. 
При цьому, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що Україна є унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, об`єктивно розуміючи зміст загальновідомих подій про те, що збройні формування російської федерації, шляхом вчинення воєнного нападу 24.02.2022 захопили Херсонську область, зокрема с. Михайлівка, Скадовського району, Херсонської області, не пізніше квітня 2022 року (більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено), умисно, з метою завдання шкоди Україні, бажаючи реалізувати та підтримати рішення та дії країни-агресора та її окупаційної адміністрації щодо встановлення контролю на території тимчасово окупованого Скадовського району, Херсонської області, становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, будучи обізнаним про те, що Херсонська область є невід`ємною складовою частиною України, що порядок утворення органів виконавчої влади та місцевого самоврядування регулюється виключно Конституцією України та законами України, маючи намір зайняти керівну посаду у створеному незаконному органі влади держави-агресора, прийняв пропозицію невстановлених представників окупаційної адміністрації держави-агресора рф та добровільно зайняв посаду «главы Михайловского поселения Скадовского муниципального округа Херсонской области» (мовою оригіналу).
Будучи головою незаконно створеного на тимчасово окупованій території органа влади - «Михайловского поселения Скадовского муниципального округа Херсонской области» (мовою оригіналу), яка входить до складу «военно-гражданской администрации Скадовской территориальной громады Скадовского района Херсонской области» (мовою оригіналу), ОСОБА_5 організовував роботу, очолюваного незаконного органу влади та здійснював керівництво його діяльністю, призначав на посади та звільняв посадових та службових осіб, інших працівників «Михайловского поселения Скадовского муниципального округа Херсонской области» (мовою оригіналу), мав повноваження розпорядження коштами зазначеного органу та видавати накази та розпорядження, здійснювати інші повноваження з питань, віднесених до керівника відповідного незаконного органу влади. 
Таким чином, ОСОБА_5 , обіймаючи керівну посаду у незаконно створеному державою-агресором органі влади, маючи активну проросійську позицію, здійснював керівництво «Михайловским поселением Скадовского муниципального округа Херсонской области» (мовою оригіналу), виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції у незаконно створеному органі влади, в тому числі, користувався приміщенням та майном, яке належить сільській раді, агітував місцевих мешканців до співпраці з окупаційною владою, нав`язуючи їм ідеологію держави-агресора, прийняв на роботу соціального працівника, який займався гуманітарною роботою, завідуючу дитячим садочком, секретаря сільської ради, директора школи, звільнив директора будинка культури та працівника бібліотеки, призначивши на ці посади проросійсько налаштованих осіб.
Крім того, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, усвідомлюючи, що Україна є унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, об`єктивно розуміючи зміст загальновідомих подій про те, що збройні формування російської федерації, шляхом вчинення воєнного нападу 24.02.2022 захопили Херсонську область, зокрема с. Михайлівка, Скадовського району, Херсонської області, не пізніше квітня 2022 року (більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на посаді «главы Михайловского поселения Скадовского муниципального округа Херсонской области» (мовою оригіналу), вчиняв умисні дії на завдання шкоди Україні, бажаючи реалізувати та підтримати рішення та дії країни-агресора та її окупаційної адміністрації щодо встановлення контролю на території тимчасово окупованого Скадовського району, Херсонської області, становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади.
Реалізуючи злочинний умисел, направлений на завдання шкоди Україні, шляхом підтримки дій та рішень держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора щодо встановлення контролю на території тимчасово окупованих Херсонської області, становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, ОСОБА_5 , перебуваючи у с. Михайлівка, Скадовського району, Херсонської області безпосередньо контролював розміщення атрибутики російської федерації на пам`ятках, що знаходилися на території обслуговування сільської ради, агітував на необхідність встановлення «уголков досуга, информировании жителей» в приміщеннях магазинів с. Михайлівка та с. Новомиколаївка, здійснював забезпечення Михайлівської школи підручниками російської федерації («История Росии»), приймав участь у проведенні першого дзвоника Михайлівської школи, яка розпочала учбовий рік за стандартами освіти рф, агітував школярів, учнів 5-11 класів, для поїздки в м. Севастополь, для участі в освітній програмі «Университетские смены» (мовою оигіналу). 
Крім того, ОСОБА_5 , здійснював розповсюдження флагштоків з прапорами російської федерації та ініціював їх встановлення, повідомляв окупаційну адміністрацію про наявність «вільних» будинків «выехавших Укрпатриотов» з метою можливого розселення військовослужбовців зс рф та особисто займався таким розселенням, надавав окупаційній адміністрації інформацію щодо проукраїнськи настроєних та учасників АТО жителів с. Михайлівка Скадовського району Херсонської області.
Займаючи активну проросійську позицію, ОСОБА_5 проводив агітацію серед місцевих жителів з приводу отримання паспортів російської федерації, переоформлення бізнесу та земельних ділянок відповідно до законодавства рф, агітував людей до працевлаштування в окупаційну владу, школу, дитячий садок та лікарню, які працювали за стандартами рф, заявляючи, що «з росією все буде добре», здійснював агітацію щодо підтримання незаконного референдуму на тимчасово окупованій території Херсонської області.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує по першому епізоду за ч. 5 ст. 111-1 КК України - як колабораційна діяльність, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора; по другому епізоду за ч. 1 ст. 111-2 КК України - як пособництво державі-агресору, тобто в умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора.
Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, здійснювалось в порядку спеціального досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 10.04.2024 року.
Також відповідно до ухвали Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 04 жовтня 2024 року, здійснено спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia), який показань суду не надавав та від якого будь-яких клопотань на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.
Згідно із ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Приймаючи рішення щодо проведення спеціального досудового розслідування та проведення розгляду за процедурою in absentia, слідчий суддя виходив із того, що інкриміновані обвинуваченій злочини та її поведінка відповідають вимогам, зазначеним у ч. 2 ст. 297-1 КПК України. Положення закону щодо здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження не визнані неконституційними і є такими, що узгоджуються зі стандартами, визначеними у Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо критеріїв, які регламентують провадження, що здійснюється за відсутності обвинуваченого. Так відповідно до рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи важливою умовою застосування спеціального досудового розслідування та спеціального судового розгляду є те, щоб під час спеціального досудового розслідування або спеціального судового провадження було забезпечено процесуальні права та гарантії осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, зокрема, право обвинуваченого бути поінформованим належним чином про дату слухання справи та про своє право на законне чи інше представництво в суді.
Повістки про виклик ОСОБА_5 , повідомлення останньому про підозру, зміну підозри, повідомлення про початок здійснення спеціального досудового розслідування надсилались та публікувались відповідно до вимог КПК України, шляхом публікування на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та на стадії судового розгляду - на офіційному веб-сайті Великоолександрівського районного суду Херсонської області. Також зазначені виклики здійснювалися у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - у газеті «Урядовий кур`єр» в рубриці «Оголошення». Копії процесуальних документів, що підлягали врученню обвинуваченому, на виконання вимог ч. 2 ст. 297-5 КПК України надавались захиснику. 
Після вручення ОСОБА_5 , підозри у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 5 ст. 111-1 КК України, згідно доручення від 30.05.2023 року № 002-140000721 Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській та Миколаївській областях про залучення захисника, підозрюваному ОСОБА_5 , було забезпечено захисника ОСОБА_4 . Також захиснику надавалися копії процесуальних документів, що підлягали врученню обвинуваченому, на виконання вимог ч. 2 ст. 297-5 КПК України, що свідчить про дотримання прав підозрюваного на захист в ході досудового розслідування. 
Враховуючи наведене та з урахуванням здійснення у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування і спеціального судового провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення та судом вжито достатніх заходів щодо дотримання прав підозрюваного та вподальшому обвинуваченого ОСОБА_5 , на захист та доступ до правосуддя.
Всі наведені вжиті заходи вказують на те, що обвинувачений був проінформований належним чином про дати та час розгляду кримінального провадження, а також належним чином були дотримані його права на представництво у суді.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч.3 ст.323 КПК України), суд зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду належної оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, а отже поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 , у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується:
- показами свідка ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що під час окупації військовими рф с. Михайлівка посаду голови Михайлівської сільської ради зайняв ОСОБА_5 . Останнього вона знає давно, оскільки працювала медичною сестрою у вказаному населеному пункті. Він приходив у лікарню до головного лікаря та пропонував співпрацювати з окупаційною владою. Всіх працівників медичного закладу збирали у кабінеті завідуючого, ОСОБА_5 , обіцяв працівникам велику заробітню плату, зробити гарний ремонт. За це працівники лікарні мали отримати російський паспорт та співпрацювати з окупаційною владою рф;
- показами свідка ОСОБА_7 , яка суду пояснила, що під час окупації військовими рф с. Михайлівка Скадовського району місцевий мешканець ОСОБА_5 , зайняв посаду голови Михайлівської сільської ради Скадовського району. Він сам запропонував свою кандидатуру на вказану посаду. ОСОБА_5 , впроваджував «руські порядки». Закликав працівників школи, дитячого садочку та лікарні співпрацювати з окупаційною владою. Якщо працівники відмовлялися співпрацювати він набирав нових. Він заселяв людей, які приїжджали з росії до пустуючих будинків, з яких виїхали мешканці села. За його вказівками військові рф приїздили до мешканців з обшуками;
Також, на судовому засіданні були досліджені показання свідків отримані не шляхом їх безпосереднього допиту судом під час судового засідання, а у порядку частини одинадцятої статті 615 КПК України, відповідно до якої показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.
У вказаному порядку досліджені показання свідків ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , які були допитані під час досудового розслідування, яке здійснювалося в умовах воєнного стану, що підтверджується протоколами допитів свідків та змістом DVD-R дисків доданих до них, які було оглянуто в присутності учасників справи та відтворено в залі суду.
Таке рішення було судом ухвалене у зв`язку з неможливістю забезпечення прибуття вказаних свідків до зали суду з об`єктивних причин, а саме, з неможливістю встановити місце знаходження свідків та відсутність з ними будь - якої комунікації. 
Так, відповідно до результатів допиту свідка ОСОБА_8 , які зафіксовані за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації, встановлено, що на початку повномасштабного вторгнення рф на територію України вона знаходилася у с. Михайлівка Скадовського району. З ОСОБА_5 знайома давно, була його вчителем. Він працював в агрофірмі, жив у достатку. Після окупації приблизно влітку 2022 року він очолив сільську раду с. Михайлівка. Вказану посаду він зайняв добровільно. ОСОБА_5 набирав штат до закладів освіти. За тиждень до 1 вересня він зібрав вчителів і запропонував працювати у школі, яку відкриють по програмі рф, на що вчителі відмовилися.
Відповідно до результатів допиту свідка ОСОБА_9 , які зафіксовані за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації, встановлено, що давно знає ОСОБА_5 як мешканця с. Михайлівка. Влітку 2022 року він зайняв посаду голови Новомиколаївської обєднаної громади. В кінці літа він зібрав всіх вчителів у сільській раді та представився як голова сільської ради. Розповідав, що діти мають вчитися і запропонував співпрацю з окупаційною владою. Від односельців їй відомо, що ніхто не виявив бажання працювати; 
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.02.2023 року, згідно якого свідок ОСОБА_8 , впізнала на фотокартці № 3 ОСОБА_5 ;
- протоколом негласного зняття інформації з електронної інформаційної системи від 01.04.2023, що проводився на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду № 1040г від 30.03.2023 та доручення слідчого №8/25т від 30.03.2023, відповідно до якого встановлено, що за мобільним номером НОМЕР_1 , який знаходиться в одноосібному користуванні особи відносно, якої матеріали виділені в окреме провадження, у мессенджері «Телеграм» останнім використовується обліковий запис під ім?ям « ОСОБА_10 ». За результатами отриманого доступу до вказаного облікового запису виявлено переписки (чати), групи, у тому числі групи окупованих міст та сіл, такі як « ВГА Скадовский район», «Спецоперация Z». При огляді вказаних переписок виявлено повідомлення, які надсилав ОСОБА_5 у яких останній виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції у незаконно створеному органі влади, агітував місцевих мешканців до співпраці з окупаційною владою, нав?язуючи їм ідеологію держави-агресора, контролював розміщення атрибутики російської федерації на пам?ятках, що знаходилися на території обслуговування сільської ради, агітував на необхідність встановлення «уголков досуга, информировании жителей» в приміщеннях магазинів с. Михайлівка та с. Новомиколаївка, здійснював забезпечення Михайлівської школи підручниками російської федерації («История Росии»), приймав участь у проведенні першого дзвоника Михайлівської школи, яка розпочала учбовий рік за стандартами освіти рф, агітував школярів, учнів 5-11 класів, для поїздки в м. Севастополь, для участі в освітній програмі «Университетские смены», здійснював розповсюдження флагштоків з прапорами російської федерації та ініціював їх встановлення, повідомляв окупаційну адміністрацію про наявність «вільних» будинків «выехавших Укрпатриотов» з метою можливого розселення військовослужбовців зс рф та особисто займався таким розселенням, надавав окупаційній адміністрації інформацію щодо проукраїнськи настроєних та учасників АТО жителів с. Михайлівка Скадовського району Херсонської області;
- протоколом огляду від 20.04.2023 року, з роздруківкою вказаного документа та мультимедійним оптичним носієм інформації формату DVD-R, зі збереженими на ньому в електронному вигляді файлами, серед яких публікації, які оглядалися, а саме телеграм - сторінка «ХАКНИ КОЛАБОРАНТА», на якій міститься відеозапис на якому чоловік дає інтерв?ю та висловлює наступне: «Меня зовут ОСОБА_5 , я глава Мисало поселения Скадовского муниципального округа Херсонской области я и моя семья за то, что б как можно скорее прошёл референдум и мы присоединились в состав российской федерации»;
- висновком судово-портретної експертизи № СЕ-19/112-23/10165-ФП від 21.07.2023., згідно якого у відео файлі «video 1» та файлі « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ДМС (1) (2)» ймовірно зображений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- протоколом огляду від 20.01.2024 року, з роздруківкою вказаного документа, серед яких публікації, які оглядалися, а саме телеграм - сторінка «Хакни колаборанта», на якій міститься «РАСПОРЯЖЕНИЕ № 53 «21» 02. 2023 г., в якому зазначено, що «Назначить ответственных за приём угля, весовые и выдачу твёрдого топлива Глав территориальных управлений сельских совеов:... Главу территориального управления Михайловского сельского совета ОСОБА_5 ...»;
- протоколом огляду від 01.04.2024 року, з роздруківкою вказаного документа та мультимедійним оптичним носієм інформації формату DVD-R, зі збереженими на ньому в електронному вигляді файлами, серед яких публікації, які оглядалися, а саме ютуб канал «ПРЕДАТЕЛИ», на якому міститься відеозапис під назвою «ОСОБА_5 "стукач, гауляйтер, колаборант» с. Михайлівка, Скадовський р-н, | Херсонська обл.». Під час перегляду вказаного відеозапису, продовжуваністю 1:48 хв. встановлено наступні відомості: на 00:12 хвилині відеозапису на екрані з?являється чоловік, який автором підписаний як « 
ОСОБА_5 Начальник ТУ Михайловка Скадовского MO »; 
Враховуючи повну узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані достовірними доказами обвинувачення.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Будь-яких порушень процесуального закону під час руху кримінального провадження на всіх стадіях процесу, які були б підставою для визнання доказів неналежними чи не допустимими не виявлено.
Судом також встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Також судом у повному обсязі було забезпечено змагальність процесу.
Аналізуючи, чи наявна у діях обвинуваченого ОСОБА_5 , ознака добровільності, суд враховує постанову Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 638/5446/22, провадження № 51-4092км23, відповідно до якої зазначено, що в кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України. 
Зміст досліджених судом письмових доказів та показів свідків, дають підстави стверджувати, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи громадянином України, перебуваючи на тимчасово окупованій території с. Михайлівка Скадовськго району Херсонської області, діяв як і особисто, так і за вказівками та за погодженим планом із представниками окупаційної влади. Його діяльність та активні дії на посаді «главы Михайловского поселения Скадовского муниципального округа Херсонской области», створеного на тимчасово окупованій території, були спрямовані на запровадження та зміцнення влади окупаційної адміністрації, тобто ОСОБА_5 , діяв, добровільно, мав вибір та можливість відмовитися від дій, які є кримінально-караними. Суду не надано доказів того, що обвинувачений не мав можливості відмовитися від цієї посади.
Враховуючи повноту та несуперечливість досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 , у скоєнні вказаного кримінального правопорушення.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає згідно із п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, мотив та мету вчинених злочинів.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів.
При призначенні покарання суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, який посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини обтяжуючої покарання, суд дійшов висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу ОСОБА_5 , дають підстави для призначення йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Речові докази відсутні.
Суд також приймає рішення, щодо залишення обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , до набрання вироку законної сили - тримання під вартою, оскільки, судовий розгляд кримінального провадження завершено, жоден із більш м`яких запобіжних заходів для обвинуваченого, не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, 

У Х В А Л И В:

Визнати  ОСОБА_5  винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2 КК України та ч. 5 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання за ч. 5 ст. 111-1 КК України 10 (десять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, займатись діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, строком на 14 років, та з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 1 ст. 111-2 КК України 12 (дванадцять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, займатись діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг строком на 15 років, та з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити  ОСОБА_5  покарання у виді 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, займатись діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг строком на 15 років, з конфіскацією всього належного йому майна.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний стосовно  ОСОБА_5  залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання на виконання вироку суду.
Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, займатись діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг строком на 15 років, рахувати з моменту відбуття основного покарання.
Арешт накладений на майно обвинуваченого  ОСОБА_5  ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 18.04.2024 року, а саме на будинок, об`єкт житлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у приватній власності обвинуваченого, шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном, з метою забезпечення конфіскації майна, залишити незмінним до приведення вироку до виконання в частині конфіскації всього належного ОСОБА_5 майна на користь держави.
Стягнути з  ОСОБА_5  на користь держави витрати за проведення - судово портретної експертизи СЕ-19/115-23/10165-ФП від 05.10.2023 року у розмірі 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень. 
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копію вироку вручити прокурору негайно після його проголошення, а також із урахуванням положень ч.4 ст.46, ч.2 ст. 297-5 КПК України, дві копії вироку направити захиснику обвинуваченого.
Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Головуючий суддя   ОСОБА_1