Справа № 487/5114/25 
Провадження № 2/487/274/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді: Цуркан Р.С., за участю секретаря судового засідання: Безкишкого В.В., представника позивача Щукіної Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 – адвоката Щукіної Н.О. до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання дитини, - 
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява представника ОСОБА_1 – адвоката Щукіної Н.О. до ОСОБА_2 , в якій просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Стислий виклад позиції позивача.
З 17.06.2016 року по 10.12.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі народився ОСОБА_3 .
Фактично після розірвання шлюбу сторони перестали проживати разом, а малолітній ОСОБА_3 залишився проживати з матір`ю.
ОСОБА_1 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, через воєнний стан, з метою створення безпечних умов проживання своєму малолітньому сину, виїхала до Норвегії.
На даний час, позивачка проживає в Норвегії, де створила всі необхідні умови для розвитку, дозвілля та проживання малолітнього сина ОСОБА_3 .
Позивачка повністю опікується інтересами і потребами сина, піклується про нього, займається його вихованням, слідкує за його нормальним розвитком та здоров`ям.
Батько ОСОБА_2 з сином не бачиться, не телефонує та має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина.
Позивачка не чинить жодних перешкод батьку у спілкуванні з сином, однак він не проявляє свого бажання щодо цього.
Після розірвання шлюбу, позивачка з відповідачем разом не проживають та відносини не підтримують, фактично син знаходиться на повному утриманні матері, а домовленостей з відповідачем про його участь в утриманні дитини не досягнуто.
Батько дитини за період розлучення з ОСОБА_1 та за період військового стану в країні, жодного разу не оспорював місце проживання свого сина та не вчиняв дії, спрямовані на його зміну.
Враховуючи малий вік ОСОБА_3 та його емоційну прихильність до матері, з якою після розлучення батьків він продовжив проживати, визначення місця проживання сина разом з нею буде відповідати якнайкращим його інтересам.

Стислий виклад заперечень відповідача.
Вимоги позивача вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
З часу розірвання шлюбу син постійно проживає разом із матір`ю.
Будь-якого спору щодо визначення місця проживання сина між ними не виникало. Єдине питання, яке залишалося неврегульованим, це встановлення графіка його зустрічей з дитиною, у чому позивач чинить перешкоди.
Матеріали цивільної справи не містять жодних належних доказів, які б підтверджували існування спору між ним та позивачем щодо визначення місця проживання дитини.
Згідно із судовим наказом Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.05.2021 року у справі № 487/1776/21 він сплачує аліменти на користь сина, отримувачем яких є позивач.
Зазначає, що позивач просить визначити місце проживання дитини разом із нею, проте дитина офіційно зареєстрована за його місцем проживання.
Позивач не зверталася до нього з питанням зміни місця проживання дитини та не вчиняла жодних дій щодо зняття її з реєстрації у зв`язку з проживанням разом із дитиною за кордоном.
Фактично дитина проживає з матір`ю з 2020 року, між сторонами не існує спору щодо місця проживання дитини, а позивач не довела порушення своїх прав чи законних інтересів.

Ухвалою суду від 28.07.2025 р. відкрито провадження у справі, а ухвалою від 09.02.2026 р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи. 

Позивач до судового засідання не з`явилась, представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила задовільнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлялись про розгляд справи.
Представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. 
Згідно рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10.12.2020 р. шлюб зареєстрований 17.06.2016 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис №14 - розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що вбачається зі свідоцтва про народження від 23.10.2018 р. серія НОМЕР_1 .
Відповідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Заводського відділу ДВС у місті Миколаєві ПМУ МЮ (м.Одеса) Железняк Н.О. від 21.07.2025 при примусовому виконанні судового наказу, виданого 15.06.2021 по справі №487/1776/21 Заводським районним судом м.Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 30.06.2025 складає 48 377 грн. 80 коп.
З наданих суду зображень листування у месенджері неможливо встановити, що це листування відбулось саме між сторонами у даній справі. Крім того, зі змісту самого листування не вбачається наявності спору щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 .
У висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав за №34821/02.02.01-22/03/14/25 від 31.12.2025 року зазначено наступне. 
Шлюб між батьками розірвано рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10.12.2020. Фактично, після розірвання шлюбу сторони перестали проживати разом, а малолітній, ОСОБА_4 , залишився проживати з матір`ю.
В зв`язку з повномасштабною агресією росії проти України мати, ОСОБА_1 евакуювалась до Королівства Норвегія, де і перебуває з дитиною до цього часу, що підтверджено копіями документів наданими суду, а саме: договором найму житла, трудовим договором матері та інформацією про навчання дитини у школі.
Батько дитини, ОСОБА_2 , наразі знаходиться на військовій службі у лавах ЗСУ, про що надав до служби у справах дітей відповідну довідку за формою 5.
В ході підготовки висновку спеціалістами служби у справах дітей адміністрації Заводського району проведено бесіду з відповідачем та отримано письмове пояснення, у якому ОСОБА_5 повідомив, що з часу розірвання шлюбу дитина постійно проживає разом з матір`ю, що він ніколи незаперечував проти цього, вчасно сплачує аліменти та вважає, що між ним та позивачкою повністю відсутній предмет спору, адже на сьогодні син фактично і так проживає разом з матір`ю за кордоном.
Питання щодо визначення місця проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 розглядалось 24.12.2025 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Миколаївської міської ради.
Комісія дійшла висновку, що у зв`язку з перебуванням позивача за межами України, служба у справах дітей не може належно виконати п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" та перевірити належне виконання матір`ю батьківських обов`язків.
Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.
Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає відповідний акт. До уваги береться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення.
Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини.
Згідно з вищевикладеним, виходячи з інтересів дитини, керуючись ст. ст. 19, 141, 160, 161 Сімейного кодексу України, п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини", орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає недоцільним визначення місця проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю, ОСОБА_1 .
Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України,  місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
В ході судового розгляду суду не надано будь-якого доказу, який б вказував на те, що між сторонами існує спір щодо проживання дитини ОСОБА_3 з одним із них. При цьому, відповідач у відзиві посилається на те, що не заперечує проти проживання дитини ОСОБА_3 разом із позивачем. Також, суд враховує, що у позовній заяві представник позивача прямо вказує, що батько дитини за період розлучення з ОСОБА_1 та за період військового стану в країні, жодного разу не оспорював місце проживання свого сина та не вчиняв дії, спрямовані на його зміну, що вказує на відсутність спору між сторонами.
Враховуючи викладене, аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не доведені, є необґрунтованими, а тому позовна заява не підлягає задоволенню.

При прийняті судового рішення у справі суд враховує висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, що наведені у постанові від 10.07.2024 у справі №127/16211/23.

Керуючись ст.ст.  7, 141, 150, 160, 161 СК України, ст.ст. 12,13,81,141,259,263-265 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову представника ОСОБА_1 – адвоката Щукіної Н.О. до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання дитини - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Треті особи:
Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, м. Миколаїв, вул. Погранична 9, ЄДРПОУ: 24060001;
Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська 20, ЄДРПОУ: 04056612.
Рішення складено 05.05.2026 р.

Суддя: Р.С. Цуркан