ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" квітня 2026 р. Справа№ 927/1113/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Гаврилюка О.М.
суддів: Майданевича А.Г. 
Ткаченка Б.О. 

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.
за участю представників сторін:
від позивача: Гетьман А.А. (поза межами приміщення суду);
від відповідача: Тесля А.В.;
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Верітас Інвест Груп»
на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2026, повний текст складено 28.01.2026
у справі № 927/1113/25 (суддя Романенко А.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Верітас Інвест Груп»
до відповідача Фермерського господарства «Шуба Станіслав Анатолійович»
про визнання недійсним договору поставки

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішень господарських судів 

10.11.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю «Верітас Інвест Груп» подано позов до Фермерського господарства «Шуба Станіслав Анатолійович» про визнання недійсним договору поставки від 19.05.2025 № 1905/25ШУ-ВІГ.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2026 у справі № 927/1113/25 відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Верітас Інвест Груп» до Фермерського господарства «Шуба Станіслав Анатолійович» про визнання недійсним договору поставки від 19.05.2025 № 1905/25ШУ-ВІГ.

Узагальнені доводи апеляційної скарги 

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2026 у справі № 927/1113/25, Товариство з обмеженою відповідальністю «Верітас Інвест Груп» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Верітас Інвест Груп» строк на подачу апеляційної скарги на рішення господарського суду Чернігівської області від 19.01.2026 у справі № 927/1113/25 та прийняти скаргу до провадження. Задовольнити апеляційну скаргу ТОВ «Верітас Інвест Груп», скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 19 січня 2026 у справі № 927/1113/25 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги ТОВ «Верітас Інвест Груп».
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
Скаржник вказує на те, що що проект договору № 1905/25ШУ-ВІГ від 19 травня 2025 р. був надісланий ФГ «Шуба Станіслав Анатолійович» на ознайомлення, проте отримавши якісні показники Товару - кукурудзи, 3 класу, врожаю 2024 року, ТОВ «Верітас Інвест Груп» було прийнято рішення щодо не укладання (не підписання) договору поставки через невідповідність якісних показників заявленим показникам у договорі. Отже, договір № 1905/25ШУ-ВІГ від 19 травня 2025 р. не укладався та директором товариства в особі Бірюкова С. О. не підписувався. У ТОВ «Верітас Інвест Груп» відсутній оригінал договору поставки № 1905/25ШУ-ВІГ від 19.05.2025 р. та видаткової накладної № 8 від 20.05.2025 р. Копії вказаних документів були додані ФГ «Шуба Станіслав Анатолійович» до позовної заяви про стягнення заборгованості за договором та Позивач вперше побачив ці документи як додаток до позову, але лише в копіях. У зв`язку з чим, у відповідача наявні реальні сумніви щодо справжності наданого позивачем договору, видаткових накладних, оскільки директор ТОВ «Верітас Інвест Груп» Бірюков С. О. заперечує підписання цих документів. Таким чином, оспорюваний договір № 1905/25ШУ-ВІГ від 19.05.2025 суперечить положенням ст. 203 ЦК України та дає підстави для визнання його недійсним згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України.
Скаржник зазначає про те, що ТОВ «Верітас Інвест Груп» зазначало, що не мало можливості надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів, так як у Товариства відсутні оригінал договору та видаткова накладна. За загальним правилом двосторонній договір складається у двох оригінальних примірниках, по одному для кожної зі Сторін, що підтверджує, що документ складено у двох автентичних примірниках, обидва примірника мають власноручні підписи, печатки або електронні підписи, мають однакову юридичну силу, що забезпечує рівність прав сторін. Це формулювання гарантує, що кожна сторона володіє підтвердженим документом, що регулює їхні відносини, права та обов`язки. В даному випадку, у позивача відсутній оригінал договору № 1905/25ШУ-ВІГ від 19.05.2025.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що відповідачем своєчасно здійснено поставку товару в повному обсязі, який був замовлений та частково оплачений скаржником. Скаржник, здійснюючи часткову оплату у призначенні платежу прямо вказує підставу оплати «Оплата за кукурудзу, врожаю 2024 року згідно договору поставки №1905/25ШУ-ВІГ, від 19 травня 2025 року в т.ч. ПДВ 14% 245614.04 грн.», в подальшому підтверджує актом звірки взаєморозрахунків наявність господарських відносин та суму заборгованості, користується у повному обсязі податковим кредитом згідно із податковою накладною №1 від 20.05.2025, зареєстрованої у зв`язку з поставкою партії товару згідно із видатковою накладною № 8 від 20.05.2025 на суму 17 468 267,20 грн із ПДВ, проводить переговори та пропонує мирову угоду щодо суми боргу, і лише отримуючи відмову звертається із позовом у справі № 927/1113/25. До матеріалів справи відповідачем долучені докази, які підтверджують, що товар, який поставлений згідно договору поставки №1905/25ШУ-ВІГ від 19.05.2025 зберігався до поставки у скаржника. Вищезазначені факти не оскаржуються скаржником та у сукупності свідчать про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у справі №927/1113/25.
Також відповідач вказує на те, що судова експертиза призначається тільки у разі, коли висновки експерта не можуть замінити інші докази, які знаходяться у матеріалах справи чи неможливо застосувати інші засоби доказування. У протилежному випадку такі дії свідчить про зловживання процесуальними правами та спрямоване на затягування розгляду справи.
Відповідач вважає, що скаржником не долучено до клопотання жодних доказів, таким чином останній не підтверджує належними та допустимими доказами, що висновок експерта не може бути замінений іншими засобами доказування, скаржником також не подано письмові докази, які б були взаємно суперечливими з поданими відповідачем доказами. За таких обставин відповідач вважає, що клопотання позивача про призначення у справі судової експертизи є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Узагальнені доводи письмових пояснень

Так, 06.04.2026 відповідачем до суду апеляційної інстанції подано заяву про долучення доказів та письмових пояснень, у якій відповідач зазначив про те, що після подання апеляційної скарги у справі № 927/1113/25 позивач ще двічі здійснив платежі на користь відповідача з призначенням платежу: «Оплата за кукурудзу, врожаю 2024 року згідно договору поставки №1905/25ШУ-ВІГ, від 19 травня 2025 року», що підтверджується наступними доказами: платіжна інструкція № 35 від 03.04.2026 на суму 1 000 000,00 грн, у тому числі ПДВ; платіжна інструкція № 6445 від 03.04.2026 на суму 800 000,00 грн, у тому числі ПДВ.
На думку відповідача, зазначені обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору, оскільки додатково підтверджують фактичне виконання сторонами договору поставки № 1905/25ШУ-ВІГ від 19.05.2025, визнання скаржником цього договору, а також суперечність доводів апеляційної скарги щодо недійсності/ неукладеності правочину власній подальшій поведінці скаржника.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу передачі судової справи № 927/1113/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.
Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2026 у справі № 927/1113/25, колегія суддів зазначає, що останнім днем для подачі апеляційної скарги було 17.02.2026, апеляційна скарга подана 16.02.2026, тому заява про поновлення строку на апеляційне провадження не підлягає розгляду, оскільки, апеляційну скаргу подано в строк, встановлений ст. 256 ГПК України.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Верітас Інвест Груп» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2026 у справі № 927/1113/25. Призначено справу № 927/1113/25 до розгляду у судовому засіданні 07.04.2025.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Верітас Інвест Груп" про призначення судової почеркознавчої та технічної експертизи у справі № 927/1113/25.
Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, тимчасові непрацездатності суддів, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 927/1113/25 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні 07.04.2026 підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2026 у справі № 927/1113/25 скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні 07.04.2026 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2026 у справі № 927/1113/25 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 19.05.2025 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки № 1905/25ШУ-ВІГ (далі - Договір), за умовами якого (пункти 1.1., 1.2., 2.2. - 2.4.) відповідач, за договором постачальник, зобов`язався передати в власність позивача, за договором покупця, а позивач - прийняти й оплатити товар, кукурудзу третього класу врожаю 2024 року, на умовах цього договору. Загальна кількість товару: 1 780 000,00 кг, +/- 5% за вибором позивача. Якість товару підтверджується аналізною карткою / сертифікатом якості, виданим елеватором; показники якості товару: ДСТУ 4525:2006 «Кукурудза. Технічні умови», визначені в п. 2.4. цього договору.
Сторони в розділі 3 Договору погодили наступний порядок поставки товару: базис поставки EXW (франко-елеватор) - позивач, за адресою: 16500, Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Східна, 13, відповідно до Інкотермс 2010. Строк поставки товару: до 21.05.2025 включно. Товар за цим договором вважається поставленим з моменту підписання сторонами видаткових накладних.
Ціна товару за один кілограм: 8,60 грн без ПДВ, ПДВ - 1,20 грн, разом з ПДВ - 9,80 грн.
Загальна сума договору: 15 308 000,00 грн без ПДВ, ПДВ - 2 143 120,00 грн, разом з ПДВ - 17 451 120,00 грн +/- 5% (пункти 4.1., 4.2. договору).
Відповідно до пунктів 5.1., 5.2. договору порядок оплати товару: оплата в розмірі 86% від вартості поставленого товару - протягом 10 банківських днів з моменту поставки товару; остаточний розрахунок - протягом 7 банківських днів після отримання позивачем у електронному вигляді повідомлення і квитанції про реєстрацію податкової (их) накладної (них) на загальний обсяг поставленого товару в Єдиному реєстрі податкових накладних (за винятком випадків, передбачених у пунктах 5.4., 5.5. договору) та надання постачальником: оригіналу договору та/або додатків до договору (в випадку укладення сторонами додатків до договору), підписаного відповідачем, оригіналів або засвідчених копій документів відповідно до умов, визначених у п. 1.4. договору. Оплата за товар вважається здійсненою з моменту списання грошових коштів з поточного рахунку позивача.
Договір поставки від 19.05.2025 № 1905/25ШУ-ВІГ (оригінал якого наявний у матеріалах справи), підписаний в двосторонньому порядку, зі сторони відповідача - головою ФГ Шубою С.А. та зі сторони позивача, директором ОСОБА_1, та засвідчений печатками юридичних осіб, є чинним з моменту його підписання й діє до моменту його повного виконання сторонами (п. 8.4.).
Так, на виконання умов договору від 19.05.2025 № 1905/25ШУ-ВІГ, відповідач поставив, а позивач прийняв товар, кукурудзу третього класу, врожаю 2024 року, обсягом 1 781 749 кг загальною вартістю 17 468 267,20 грн (з ПДВ), про що сторонами в двосторонньому порядку складено видаткову накладну від 20.05.2025 № 8 (оригінал якої оглянуто в судовому засіданні 19.01.2026), за підписами зі сторони відповідача, голови ФГ Шуби С.А., та зі сторони позивача, директора ОСОБА_1, що засвідчені печатками юридичних осіб.
Як вбачається із матеріалів справи та не спростовано позивачем, останнім у рахунок отриманого товару перераховано на користь відповідачу кошти в сумі 2 000 000,00 грн, про що до матеріалів справи долучена платіжна інструкція від 22.05.2025 № 3208, за призначенням платежу: «оплата за кукурудзу, врожаю 2024 року згідно договору поставки від 19.05.2025 № 1905/25ШУ-ВІГ, від 19.05.2025 у т.ч. ПДВ 14% - 245 614,04 грн».
Також, сторони, шляхом складання акту звіряння взаємних розрахунків, за період з 01.05.2025 - 06.08.2025 (у порядку листування засобами електронного зв`язку), підтвердили наявність у позивача заборгованості перед відповідачем, станом на 06.08.2025, за договором № 1905/25ШУ-ВІГ, у розмірі 15 468 267,20 грн.
Крім цього, між сторонами наявний судовий спір про стягнення заборгованості за товар, поставлений за договором від 19.05.2025 № 1905/25ШУ-ВІГ (справа № 927/832/25).
Так, позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору поставки від 19.05.2025 № 1905/25ШУ-ВІГ з підстав відсутності волевиявлення повноважного представника юридичної особи на укладення цього правочину («дефект волевиявлення»), зазначивши про підробку підпису керівника Товариства ОСОБА_1 в наступних документах: договорі поставки 19.05.2025 № 1905/25ШУ-ВІГ, видатковій накладній від 20.05.2025 № 8 та акті звіряння взаємних розрахунків сторін за період з 01.05.2025 по 06.08.2025.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину, відповідно до його суттєвих умов, передбачених законодавством.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.
Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому, особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК).
Юридична особа вчиняє правочини через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.
Частиною 3 статті 92 ЦК України визначено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.
Питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу юридичної особи та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу, тому сам лише факт учинення виконавчим органом юридичної особи протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.
Відповідно до статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема в разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.
Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.
З огляду на положення статей 92, 241 ЦК України вчинення правочину органом (посадовою особою) юридичної особи з перевищенням наданих йому повноважень може бути підставою для недійсності такого правочину лише за умови обізнаності контрагента про наявність відповідного обмеження повноважень (коли він знав чи за всіма обставинами не міг не знати про такі обмеження), а також відсутності подальшого схвалення правочину.
За доводами позивача, невідомими особами сфальсифіковані наступні документи: договір поставки від 19.05.2025 № 1905/25-ШУ-ВІГ, видаткова накладна від 20.05.2025 № 8, акт звіряння взаємних розрахунків сторін за період з 01.05. по 06.08.2025, позаяк керівник Товариства Бірюков С. О. (який вказаний як підписант) перелічені документи не підписував, за його поясненнями, в ході переговорів щодо укладення договору виявлено неналежну якість зерна кукурудзи, що планувалось поставити відповідачем за оскаржуваним правочином, а тому сторонами не було досягнуто згоди щодо його укладення.
Однак, як вбачається із матеріалів справи, позивачем та відповідачем здійснено господарську операцію з поставки товару, а саме: зерна кукурудзи третього класу, врожаю 2024 року, обсягом 1 781 749 кг, про що свідчить прийняття позивачем указаного товару та проведення часткової оплати в рахунок вартості цього товару (платіжна інструкція від 22.05.2025 № 3208), що свідчить про реальність наміру позивача щодо укладення та виконання договору поставки від 19.05.2025 № 1905/25ШУ-ВІГ.
При цьому, зерно кукурудзи третього класу, врожаю 2024 року (що було предметом поставки за договором), знаходилось на зберіганні безпосередньо в самого позивача, що не заперечується останнім, виходячи з умов поставки - EXW (франко-елеватор) позивач, зерновий склад: 16500, Чернігівська область, Ніжинський район, м. Бахмач, вул. Східна, 13 (п. 3.1. договору № 1905/25ШУ-ВІГ), та підтверджується діючим договором складського зберігання зерна та надання послуг від 24.12.2024 № 19-ВІГ, укладеного між позивачем та відповідачем.
Доводи позивача про неналежну якість товару, зерна кукурудзи третього класу, врожаю 2024 року, є безпідставними, оскільки як правильно зазначено господарським судом першої інстанції, зерно було прийняте та знаходилось на зберіганні безпосередньо в позивача і на момент прийняття позивачем на зберігання зерна (що має виключно родові ознаки), сторонами в будь-якому випадку спільно визначались його якісні характеристики.
Також на договорі поставки від 19.05.2025 № 1905/25ШУ-ВІГ та видатковій накладній від 20.05.2025 № 8, які підписані, зокрема зі сторони позивача, наявний відтиск юридичної особи позивача.
При цьому, позивачем не надано доказів звернення до відповідних органів із заявою про втрату печатки чи її неконтрольоване використання, тобто, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту втрати, викрадення або вибуття печатки з володіння позивача в будь-який інший спосіб, у той час як саме позивач несе відповідальність за законність використання своєї печатки.
Крім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідач, ФГ «Шуба Станіслав Анатолійович», укладаючи договір поставки від 19.05.2025 № 1905/25ШУ- ВІГ, діяв недобросовісно або нерозумно по відношенню до свого контрагента.
При вирішенні цього спору судом враховано доктрину venire contra factum proprium (заборону суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium лежить принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них.
Відповідно до частини 3 статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що дії позивача в вигляді пред`явлення позову про визнання недійсним договору поставки від 19.05.2025 № 1905/25ШУ-ВІГ фактично суперечить його попередній поведінці, а саме: прийняття та проведення з відповідачем часткового розрахунку за товар за оскаржуваним договором, і є недобросовісними та такими, що націлені на невиконання господарських зобов`язань в частині проведення остаточного розрахунку перед відповідачем за поставлений товар.
Отже, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується часткове виконання обома сторонами умов договору поставки від 19.05.2025 № 1905/25ШУ-ВІГ, що свідчить про наступне схвалення оскаржуваного правочину позивачем, підстави для задоволення позовних вимог та визнання недійсним оскаржуваного договору, відсутні.
Щодо доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції враховує те, що зазначення саме позивачем у призначенні платежу реквізитів оскаржуваного договору, з урахуванням наявного у матеріалах справи оригіналу договору, спростовують доводи скаржника про не підписання договору поставки № 1905/25ШУ-ВІГ від 19.05.2025.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду, з огляду на встановлені обставини справи, надання відповідачем більш вірогідних доказів, на відміну від позивача, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2026 у справі № 927/1113/25, відсутні.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2026 у справі № 927/1113/25, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2026 у справі № 927/1113/25, відсутні.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Верітас Інвест Груп» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2026 у справі № 927/1113/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2026 у справі № 927/1113/25 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Верітас Інвест Груп» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2026 у справі № 927/1113/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2026 у справі № 927/1113/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Матеріали справи № 927/1113/25 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Постанова підписана 26.05.2026.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк 

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко