Справа № 127/41029/25
Провадження № 2/127/9981/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

05 червня 2026 року	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Сичука М.М.,
за участі секретаря судового засідання Коровай А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ІННОВА НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «ФК «ІННОВА НОВА» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 29341 грн. 00 коп., а також сплачений судовий збір.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС», яке в подальшому змінило найменування на ТОВ «ІННОВА-НОВА», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 як позичальником було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 8714950725. Договір укладено в електронній формі в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця, без фізичного підписання паперового документа, шляхом акцепту публічної оферти із застосуванням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».
Зі змісту договору вбачається, що його істотні умови були визначені в оферті та Правилах надання споживчих кредитів, з якими позичальник був попередньо ознайомлений та погодився при реєстрації в особистому кабінеті. Договір є складовою частиною єдиного електронного правочину, що включає оферту, акцепт, паспорт споживчого кредиту та графік платежів.
Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 6 100,00 грн шляхом безготівкового перерахування на платіжний інструмент, реквізити якого були визначені відповідачем під час укладення договору (зокрема картковий рахунок, пов`язаний із номером НОМЕР_1 ). Позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути отриману суму кредиту у строк 360 календарних днів та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.
Договором передбачено фіксовану процентну ставку, яка становить 1,00 % за кожен день користування кредитом у межах основного строку кредитування. Окремо визначено механізм зміни розміру процентної ставки залежно від строку користування кредитом, а також можливість застосування зниженої ставки 0,20 % за умови виконання позичальником умов програми лояльності, зокрема своєчасного здійснення першого платежу або часткового дострокового погашення заборгованості у визначений договором строк.
Крім того, умовами договору передбачено, що у разі невиконання позичальником умов для застосування зниженої ставки, подальше нарахування процентів здійснюється за стандартною ставкою, що є чинною умовою користування кредитом.
Позивач зазначає, що на виконання умов договору 11 липня 2025 року грошові кошти у сумі 6100,00 грн були фактично перераховані відповідачу шляхом безготівкового переказу через платіжний сервіс «EasyPay» із залученням фінансового оператора ТОВ «ФК «Контрактовий дім», який забезпечує технічну інфраструктуру здійснення платіжних операцій. Факт перерахування коштів підтверджується платіжною квитанцією та довідкою про успішне проведення транзакції, що містять реквізити операції, дату, суму та ідентифікатори платежу.
Також позивач зазначає, що механізм перерахування кредитних коштів передбачає попереднє зарахування забезпечувального платежу на рахунок платіжного оператора з подальшим переказом на картковий рахунок позичальника, що узгоджується з договором про надання платіжних послуг, укладеним між позивачем та відповідним фінансовим партнером.
Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту та сплату процентів у строки, визначені графіком платежів, який є невід`ємною частиною договору. Разом із цим, договором прямо передбачено, що у разі порушення строків виконання грошового зобов`язання позичальник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, що тягне нарахування передбачених договором санкцій.
Позивач вказує, що відповідач взяті на себе договірні зобов`язання належним чином не виконав: отримані кредитні кошти у встановлений строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив, у зв`язку з чим утворилася прострочена заборгованість.
Станом на дату звернення до суду позивачем проведено розрахунок заборгованості, відповідно до якого загальна сума боргу становить 29 341,00 грн, що складається з: основної суми кредиту у розмірі 6 100,00 грн; нарахованих процентів за користування кредитом у сумі 10 126,00 грн; комісійних платежів у сумі 915,00 грн; та неустойки (штрафних санкцій) за порушення строків виконання грошового зобов`язання у сумі 12 200,00 грн.
Нарахування процентів здійснювалося позивачем щоденно, виходячи з умов договору та визначеної процентної ставки, до моменту підготовки позовної заяви. Розрахунок здійснено за період з 11 липня 2025 року по 24 грудня 2025 року включно.
Позивач обґрунтовує свої вимоги положеннями Цивільного кодексу України, зокрема статтями 525, 526, 530, 610, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, відповідно до яких зобов`язання мають виконуватися належним чином і у встановлений строк, а у разі порушення грошового зобов`язання боржник не звільняється від відповідальності за його невиконання.
Окремо зазначається, що договір є електронним правочином, укладеним шляхом використання одноразового ідентифікатора, направленого відповідачу на фінансовий номер телефону та/або електронну пошту, що підтверджується відповідними технічними та електронними доказами, долученими до матеріалів справи.
Досудове врегулювання спору сторонами не здійснювалося, оскільки обов`язковість такого порядку не передбачена умовами договору чи законом. Заходи забезпечення позову та забезпечення доказів до звернення до суду не вживалися.
Позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 29 341,00 грн, а також судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу. Також заявлено клопотання про витребування доказів, що містять інформацію, яка становить банківську таємницю, у зв`язку з неможливістю самостійного отримання повних платіжних реквізитів.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов.
Вказану ухвалу було надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу його зареєстрованого місця проживання. Однак, поштове відправлення повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення адресату з відміткою про повернення у зв`язку із тим, що адресат відсутній за вказаною адресою.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах позовної заяви просить суд розглядати справу у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавав.
Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до п.113 Розділу V Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.
Відповідно до наказу ДСА «Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України» від 20.08.2019 № 814, у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, складання внутрішнього опису здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).
Суд, дослідивши матеріали справи, виходить із встановлених фактичних обставин та правової природи спірних правовідносин.
З матеріалів справи вбачається, що 11 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (правонаступник та найменування після зміни ТОВ «ІННОВА-НОВА») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 8714950725. Договір укладено в електронній формі шляхом акцепту публічної оферти з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та статей 639, 640 ЦК України. Факт укладення договору підтверджується поданими до матеріалів справи електронними доказами: паспортом споживчого кредиту, протоколом підпису, анкетними даними позичальника та системними даними інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця.
Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 6 100,00 грн, а позичальник — повернути кредит та сплатити проценти за користування коштами у визначені договором строки. Нарахування процентів передбачено у вигляді фіксованої ставки 1,00 % на день у межах строку кредитування, а також зміненої ставки у разі невиконання умов програми лояльності.
Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів виконав, що підтверджується платіжною інструкцією та квитанцією системи платіжних послуг «EasyPay», з якої вбачається фактичне перерахування грошових коштів на реквізити платіжної картки відповідача. Доводи щодо технічного маршруту переказу через фінансового посередника не спростовують факту отримання відповідачем коштів, оскільки відповідно до статті 1046 ЦК України позика вважається наданою з моменту передання коштів позичальнику або зарахування їх на його рахунок.
Додатково у матеріалах справи міститься інформація Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» PrivatBank, відповідно до якої на ім`я Відповідача було емітовано платіжну картку, на яку здійснювалися зарахування коштів та операції списання, що узгоджується з даними кредитного договору та випискою руху коштів. 
Таким чином, надані банком документи підтверджують факт належності платіжної картки відповідачу та факт отримання ним кредитних коштів за договором про надання грошових коштів у позику № 8714950725 від 11.07.2025.
Відповідач свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Оцінюючи заявлені позовні вимоги, суд виходить із наступного.
Щодо основного боргу (тіла кредиту) у розмірі 6 100,00 грн суд зазначає таке.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначена норма закріплює принцип обов`язковості договірного зобов`язання та виключає можливість ухилення боржника від його виконання в односторонньому порядку.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Належне виконання включає повне, своєчасне та точне виконання грошового обов`язку. У спірних правовідносинах відповідач зобов`язаний був повернути отримані кошти у визначений договором строк, однак доказів такого повернення суду не надано.
Відповідно до статті 530 ЦК України у разі встановлення строку виконання зобов`язання воно підлягає виконанню саме у цей строк. Прострочення виконання грошового зобов`язання є юридичним фактом порушення зобов`язання незалежно від причин його виникнення.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Невиконання відповідачем обов`язку з повернення кредитних коштів у визначений строк свідчить про наявність порушення грошового зобов`язання.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, умови кредитного договору щодо повернення основної суми кредиту є юридично обов`язковими для відповідача та підлягають виконанню в повному обсязі.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Таким чином, повернення основної суми кредиту є істотною складовою кредитного зобов`язання та становить його предмет.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позика вважається повернутою з моменту фактичного повернення грошових коштів позикодавцеві. Відсутність доказів повернення коштів свідчить про існування непогашеної заборгованості у заявленому розмірі.
Отже, вимога про стягнення основного боргу у розмірі 6100,00 грн є доведеною та підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо процентів за користування кредитом у розмірі 10126,00 грн суд зазначає таке.
Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором.
Розмір та порядок нарахування процентів визначаються договором, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому статтею 627 ЦК України.
Водночас суд оцінює заявлені проценти з урахуванням приписів статей 3, 509, 627 ЦК України, які закріплюють принципи добросовісності, розумності та справедливості при виконанні цивільних зобов`язань.
З матеріалів справи вбачається, що проценти нараховувалися як плата за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування та до моменту фактичного повернення коштів. Такий підхід узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відповідно до якої проценти є елементом плати за користування грошовими коштами та підлягають стягненню до моменту фактичного припинення користування кредитом.
З огляду на те, що відповідач кредитні кошти не повернув, підстав для невизнання нарахованих процентів суд не встановив, у зв`язку з чим вимога про їх стягнення підлягає задоволенню у заявленому розмірі.
Щодо комісії у розмірі 915,00 грн суд зазначає таке.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» загальна вартість кредиту для споживача включає проценти та інші обов`язкові платежі, пов`язані з кредитом, які повинні бути чітко визначені та економічно обґрунтовані.
Згідно зі статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору, які є несправедливими щодо споживача, зокрема ті, що передбачають непропорційні платежі без надання відповідної послуги, можуть бути визнані такими, що не підлягають застосуванню.
Аналізуючи правову природу заявленої комісії, суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, від 10.04.2019 у справі № 522/10126/17, від 16.12.2020 у справі № 761/26293/18, а також правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11024/15-ц, відповідно до яких комісійні платежі у кредитних правовідносинах можуть вважатися правомірними виключно за умови доведення факту надання окремої самостійної послуги, що має економічну самостійність, відмінну від надання та користування кредитними коштами.
У даній справі позивачем не доведено, що комісія у розмірі 915,00 грн пов`язана з наданням окремої фінансової або сервісної послуги, яка має самостійну економічну цінність. Вказаний платіж є елементом загальної вартості кредиту та фактично дублює проценти за користування кредитом.
З огляду на викладене, підстави для стягнення комісії відсутні, у зв`язку з чим у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Щодо неустойки у розмірі 12 200,00 грн суд зазначає таке.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання. Разом з тим стаття 551 ЦК України передбачає право суду зменшити розмір неустойки, якщо він є явно завищеним порівняно з наслідками порушення зобов`язання.
Згідно зі статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору, які передбачають непропорційно високі санкції, що ставлять споживача у вкрай невигідне становище, можуть визнаватися несправедливими.
Суд враховує правові висновки Верховного Суду, відповідно до яких неустойка у цивільно-правових зобов`язаннях має виключно компенсаційний, а не каральний чи фіскальний характер, та не може використовуватися як інструмент отримання кредитором додаткового доходу.
Зазначений підхід послідовно відображений у практиці Верховного Суду, зокрема у постановах Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11024/15-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 6-14цс18 (правова позиція Великої Палати Верховного Суду щодо принципу справедливості та співмірності відповідальності), а також у постановах Касаційного цивільного суду, в яких наголошено, що неустойка підлягає зменшенню або відмові у стягненні у разі її очевидної непропорційності наслідкам порушення зобов`язання та перетворення на інструмент надмірного фінансового тиску на боржника.
Верховний Суд виходить із того, що застосування неустойки повинно відповідати загальним засадам цивільного законодавства, закріпленим у статтях 3, 509, 627 ЦК України, зокрема принципам справедливості, добросовісності та розумності, а її розмір має бути співмірним із характером порушення та його наслідками.
Оцінюючи заявлений розмір неустойки, суд враховує, що її сума є непропорційною до розміру основного зобов`язання та процентів, а також не підтверджує наявність реальних збитків позивача.
Додатково суд бере до уваги, що в умовах дії воєнного стану загальні економічні умови виконання грошових зобов`язань є об`єктивно ускладненими, що має враховуватися при оцінці співмірності цивільно-правової відповідальності.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення неустойки у повному обсязі.
Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: 6 100,00 грн — основний борг; 10 126,00 грн — проценти за користування кредитом, що разом становить 16 226,00 грн.
Інші вимоги про стягнення комісії та неустойки задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається пропорційно до задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково (приблизно у частині 16 226,00 грн із заявлених 29 341,00 грн), частка задоволення становить орієнтовно 55%.
Отже, із заявленого судового збору у розмірі 2 422,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1 332,32 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн суд зазначає, що такі витрати підлягають відшкодуванню пропорційно задоволеним вимогам та за умови їх доведеності і співмірності.
З урахуванням часткового задоволення позову, до стягнення підлягає 2 750,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд ,

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику № 8714950725 від 11.07.2025 року у розмірі 16 226 (шістнадцять тисяч двісті двадцять шість) гривень, а саме: основний борг (тіло кредиту) 6 100,00 грн; проценти за користування кредитом у розмірі 10 126,00 гр
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1 332,32 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2750,00 грн.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідач, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники судового розгляду:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА», код ЄДРПОУ 44127243, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 10, поверх 2, офіс 5.
Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст заочного рішення складено 10.06.2026 року

Суддя: