Справа № 591/289/26	

Провадження № 2-а/591/9/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми в складі судді Северинової А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу № 591/289/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 6496538 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на суму 425 грн, видану ком. роти 2 рота 1 бат. Управління патрульної поліції в Сумській області капітаном поліції Цинкою Олександром Вікторовичем.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху. 
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
20 березня 2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він, не погоджуючись з позицією позивача, вважає позовні вимоги необґрунтованими з тих підстав, що 11.01.2026 року близько 15 год. 12 хв. м. Суми вул. Лугова поблизу будинку № 2 було виявлено та зупинено транспортний засіб Audi A6 С6, без номерного знаку, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу на зазначений транспортний засіб, а також полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.4 а Правил дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР). Однак позивач повідомив поліцейським УПП в Сумській області ДПП, що йому не потрібно мати посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ у зв`язку з тим, що він керував не транспортним засобом, а автомобілем та транспортний засіб – це причіп за нормами міжнародного права. Зазначає, що старший лейтенант поліції ОСОБА_2 неодноразово висловлював до позивача вимогу пред`явити для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак, позивач повідомив поліцейським УПП в Сумській області ДПП про те, що він не повинен мати при собі вказані документи, позивач надав для перевірки паспорт громадянина України, що зафіксовано на відеореєстратор Motorola Solutions VB-400 № 470821.
Крім того, зазначає, що старший лейтенант поліції Тієчко О.С. повідомив позивачу, що він порушив вимоги п. 31.4.7 в ПДР, а саме: позивач керував механічним транспортним засобом, у якого задні стоп-сигнали були тоновані плівкою, що призвело до зниження світлопроникності та невідповідності вимогам стандартів ДСТУ 3649:2010, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП, 11.01.2026 року розглянувши в присутності Позивача матеріали адміністративної справи, старший лейтенант поліції Тієчко О.С. виніс постанову серії ЕНА № 6496433 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на Позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., що зафіксовано на відеореєстратор Motorola Solutions VB-400 № 470821 (clip-0.mp4 з 00:26:25 – 00:29:04 відеозапису; 00:51:01 – 00:58:16). 
Також, капітан поліції Цинка О.В., керуючись ч. 3 ст. 18, ст. 32, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», відрекомендувався, пояснив позивачу суть правопорушення, а саме порушення вимог п. 2.4 а ПДР: Позивач водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу на зазначений транспортний засіб, а також полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП та повідомив, що відносно Позивача буде проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, що зафіксовано на відеореєстратор Motorola Solutions VB-400 № 470821 (clip-0.mp4 з 00:58:16 – 01:19:12 відеозапису). Капітан поліції Цинка О.В. роз`яснив позивачу вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, також позивачу було повідомлено строк, порядок виконання та оскарження винесеної постанови, позивачу права були зрозумілі, жодних заяв чи клопотань останнім заявлено не було, що відносно позивача буде проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, що зафіксовано на відеореєстратор Motorola Solutions VB-400 № 470821 (clip-0.mp4 з 00:58:16 – 01:19:12 відеозапису). 11.01.2026 року розглянувши у присутності позивача матеріали адміністративної справи, капітан поліції Цинка О.В. виніс постанову серії ЕНА № 6496538 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Капітан поліції Цинка О.В. оголосив постанову та вручив її копію позивачу, що зафіксовано на відеореєстратор Motorola Solutions VB-400 № 470821 (а.с. 31-41).
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що постановою ком. № 2 роти 1 батальйону УПП в Сумській області капітаном поліції Цинкою Олександром Вікторовичем від 11 січня 2026 року серії ЕНА № 6496538 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 425 грн (а.с. 2).
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 11 січня 2026 року о 15-годині 12 хв. в м. Суми по вул. Лугова, 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi A6 C6, не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу на зазначений транспортний засіб, а також полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 10, 11 КУпАП).
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, вищезазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
З аналізу вищезазначених норм закону, доказами є фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Як зафіксовано у доданому до відзиву відеозапису з камери відеореєстратора моделі Motorola Solutions VB-400 № 470821, підставою для зупинки працівниками поліції транспортного засобу, яким керував позивач, стало те, що на ньому були розміщені номерні знаки невстановленого зразку «АВТОМОБІЛЬ». Таким чином, підстава зупинки автомобіля позивача була законною, оскільки в силу вимог п. 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що, зокрема, не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів.
Крім того, на вимогу відповідача надати посвідчення на право керування транспортним засобом Audi A6 C6 відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач відмовився та надав посвідчення творця права інтелектуальної власності та акт прийому-передачі автомобіля, що суперечить вимогам п.п. 2.1, 2.4 ПДР та не є документом на підтвердження права керування транспортним засобом.
На підтвердження заявлених позовних вимог позивач додав до позовної заяви копію посвідчення водія серії НОМЕР_1 , згідно з яким він має право керування транспортними засобами, що належать до категорії В (а.с. 21).
Однак, суд зауважує, що позивач не надав, а матеріали справи не містять доказів, що позивачем надавались поліцейському докази наявності у нього права керування транспортними засобами категорії В.
Так, згідно з п.п. 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони – технічний талон); ґ) чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка”.
Проте, позивачем на підтвердження права керування транспортним засобом було надано посвідчення творця права інтелектуальної власності та акт прийому-передачі автомобіля, що підтверджується даними відеореєстратора та відображено в оскаржуваній постанові.
Також, позивачем не доведено порушення відповідачем будь-яких правових норм щодо розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення, не встановлено невикористання відповідачем передбачених законом засобів доказування, обов`язковість використання яких була б встановлена законом.
Відтак, доказів упередженості відповідача щодо позивача не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.
Пояснення позивача в адміністративному позові вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача.
Беручи до уваги викладені вище обставини та враховуючи доведеність у ході судового розгляду справи вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд вважає, що відповідачем правомірно розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову про притягнення особи до відповідності.
Отже, суд дійшов висновку, що дії працівника поліції щодо складання оскаржуваної постанови є законними і обґрунтованими, вчиненими в межах наданих повноважень, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 241-246, 257-262, 286, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Управління патрульної поліції в Сумській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Управління патрульної поліції в Сумській області, місцезнаходження: м. Суми, вул. Білопільський шлях, буд. 18/1.
Повне судове рішення складено 19 червня 2026 року.

Суддя А.С. Северинова