ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/1089/25	

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
Ржепецький В.О. (суддя-доповідач), Іванчук С.В., Міліціанов Р.В.
за участю секретаря судового засідання – Псярук О.В.
за участю представників сторін:
від апелянта – Гунько О. Є.
приватний виконавець – Маковецький З. В.
розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнісопт», м. Львів (вх. ЗАГС №01-05/1117/26 від 14.04.2026)
на ухвалу Господарського суду Львівської області (суддя Коссак С.М.) від 02.04.2026 
про обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України Пантелєєва Максима Олександровича, м. Дніпро
у справі № 914/1089/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НТ Руна», м. Київ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнісопт», м. Львів
про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю НТ Руна до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Юнісопт про стягнення 672 898, 74грн заборгованості, з якої: 630 929,00 грн - сума основного боргу, 33 551, 59 грн - пеня, 5 047,43грн - інфляційні втрати та 3 370,72грн - 3% річних. 
Господарський суд Львівської області рішенням від 19.06.25 позов задовольнив. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю Юнісопт на користь Товариства з обмеженою відповідальністю НТ Руна 672 898, 74грн заборгованості, з якої: 630 929, 00грн - основний борг, 33 551, 59 грн - пеня, 5 047,43 грн - інфляційні втрати, 3 370,72 грн - 3% річних та 8074, 78 грн - судового збору.
28.07.2025 Господарський суд Львівської області видав наказ у справі.
02.07.2025 Господарський суд Львівської області ухвалив додаткове рішення у справі, яким задовольнив заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 26.08.2025 суд видав відповідний наказ.
30.03.2026 через систему «Електронний суд» надійшло подання від приватного виконавця Виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича за вх.№1431/26 від 30.03.2026, в якому просить тимчасово обмежити громадянина України - Пантелєєва Максима Олександровича, як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнісопт», у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань, що покладені на нього, як на керівника боржника - юридичної особи за наказом №914/1089/25 виданого 28.07.2025 Господарським судом Львівської області та наказом № 914/1089/25 виданого 26.08.2025 Господарським судом Львівської області.
Ухвалою суду від 31.03.2026 прийнято подання (вх.№1431/26) Приватного виконавця Виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича до розгляду.
Приватний виконавець стверджує, що матеріалами подання приватного виконавця підтверджується, що приватним виконавцем вжито вичерпний перелік заходів примусового виконання для реального, своєчасного та ефективного виконання рішення суду, однак у зв`язку з відсутністю достатньої суми коштів на рахунках боржника в банківських установах та рухомого/нерухомого майна, неможливо забезпечити повне виконання рішення суду, отже обмеження права виїзду за межі України керівника боржника буде найдієвішим і наразі фактично єдиним способом.
Господарський суд Львівської області ухвалою від 02.04.2026 у справі №914/1089/25 задовольнив подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича про обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнісопт» Пантелєєва Максима Олександровича та тимчасово, строком на шість місяців з дня постановлення ухвали, обмежив громадянина України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 02.04.2018 органом 1202, дійсний до 02.04.2028, як керівника ТОВ «Юнісопт», код ЄДРПОУ 44462524, у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань, покладених на нього як на керівника боржника юридичної особи, у зведеному виконавчому провадженні №79256720, що перебуває на виконанні приватного виконавця Виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що приватний виконавець довів факт ухилення керівника ТОВ «Юнісопт» ОСОБА_1 від виконання судових рішень у зведеному виконавчому провадженні.
Суд встановив, що керівник боржника, будучи обізнаним про наявність заборгованості та виконавче провадження, не вжив жодних заходів для виконання рішень суду, не з`являвся на виклики приватного виконавця, не надавав витребуваних документів і не підтримував зв`язок із виконавцем.
Враховуючи, що тимчасове обмеження права виїзду за межі України може застосовуватися як виключний захід забезпечення виконання судового рішення у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення подання приватного виконавця та тимчасового обмеження керівника боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань.
13.04.2026 до Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнісопт» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.04.2026 про обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 у справі №914/1089/25.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2026 сформовано колегію суддів у складі: Ржепецький В.О. (суддя-доповідач), судді Іванчук С.В., Міліціанов Р.В.
Суддя Західного апеляційного господарського суду Ржепецький В.О. ухвалою від 20.04.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнісопт» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.04.2026 про обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України Пантелєєва Максима Олександровича у справі №914/1089/25 залишив без руху.
30.04.2026 скаржник усунув недоліки апеляційної скарги.
Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 04.05.2026 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнісопт» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.04.2026 про обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України Пантелєєва Максима Олександровича у справі № 914/1089/25; встановив учасникам справи десятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження на подання відзиву на апеляційну скаргу і доказів надсилання копій відзиву учасникам справи; витребував матеріали справи.
Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 08.05.2026 призначив розгляд справи на 04.06.2026.
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнісопт» просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду, скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.04.2026 у справі № 914/1089/25 за матеріалами подання приватного виконавця Виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича про обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнісопт» Пантелєєва Максима Олександровича та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича про обмеження у праві виїзду Пантелєєва Максима Олександровича відмовити у повному обсязі. Покликається на такі обставини: суд першої інстанції безпідставно відмовив у відкладенні розгляду справи, незважаючи на подану представником боржника заяву про ознайомлення з матеріалами справи, що позбавило боржника можливості належним чином підготувати правову позицію, подати заперечення та докази, що є істотним порушенням права на справедливий судовий розгляд; місцевий господарський суд безпідставно ототожнив наявність заборгованості з ухиленням від виконання рішення, оскільки боржником було здійснено добровільне часткове погашення боргу на загальну суму 65 000 грн, що свідчить про намір виконувати рішення суду та спростовує висновок про свідоме ухилення; матеріали справи не містять доказів фактичного отримання боржником викликів чи вимог приватного виконавця; тимчасове обмеження права на виїзд є винятковим заходом втручання у право на свободу пересування і може застосовуватися лише за наявності доведеного ухилення та за умови його необхідності для досягнення легітимної мети, однак суд не встановив, яким чином заборона виїзду сприятиме виконанню рішення, тому застосований захід є непропорційним; приватний виконавець не довів вжиття всіх передбачених законом заходів примусового виконання рішення, зокрема, у разі неявки боржника за викликом закон передбачає можливість звернення щодо застосування приводу, за відсутності доказів вичерпання інших заходів звернення із поданням про обмеження права виїзду було передчасним та необґрунтованим.
Отже, на думку апелянта, за відсутності доказів вичерпання виконавцем усіх передбачених законом заходів примусового виконання та недоведеності факту ухилення боржника, застосування виключного заходу у вигляді обмеження права на виїзд за межі України є передчасним, необґрунтованим та незаконним, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
06.05.2026 ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнісопт», залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін.
Відзив обґрунтований тим, що розгляд подання приватного виконавця здійснено відповідно до частини четвертої статті 337 ГПК України, яка передбачає його негайний розгляд без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, а тому посилання апелянта на порушення права на захист є безпідставними. Крім того, матеріалами виконавчого провадження підтверджується свідоме ухилення керівника ТОВ «Юнісопт» від виконання рішення суду та законних вимог приватного виконавця, оскільки він не подав декларацію про доходи та майно боржника, не надав запитуваної інформації щодо майнового стану товариства, неодноразово не з`являвся за викликами приватного виконавця та не виконав його вимог, про що складено відповідні акти. Водночас боржник та його керівник були належним чином повідомлені про відкриття виконавчих проваджень, виклики та вимоги приватного виконавця шляхом направлення кореспонденції за адресами, визначеними у виконавчих документах та відомостях державних реєстрів, а також шляхом телефонного повідомлення керівника товариства.
На підтвердження факту невиконання законних вимог приватного виконавця посилається на постанову Галицького районного суду м. Львова від 26.02.2026 у справі № 461/1170/26, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 188-13 КУпАП.
На думку приватного виконавця, наведені обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування до керівника боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України.
Інших клопотань, заяв в порядку ст. 207 ГПК України сторонами подано не було.
У судовому засіданні 04.06.2026 взяли участь представниця скаржника у режимі відеоконференції та приватний виконавець у залі судового засідання, які підтримали позиції, викладені у процесуальних документах, по суті розгляду апеляційної скарги.
Інші учасники у справі участь своїх представників у судовому засіданні не забезпечили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Беручи до уваги положення ст. 202, 270 ГПК України, а також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання.
Апеляційну скаргу розглянуто в межах процесуальних строків, визначених ст. 273 ГПК України.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу господарського суду залишити без змін, з огляду на таке.
Відповідно до п.19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 337 Господарського процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Відповідно до п.1 розділу ХІІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішує суд за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.
Згідно з п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань. Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.
Статтею 76 зазначеного Закону передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.
Отже, системне тлумачення наведених норм дозволяє визначити поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» як такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених в законі або рішенні суду обов`язків.
Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.
Колегія суддів звертається до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від у справі №910/8130/17 від 19.08.2020, де Верховний Суду вказав: відповідно до пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).
Відповідно до висновків, викладених Верховним Судом України при проведенні аналізу судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.
У листі Верховного Суду України від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» зазначено, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного встановлення усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
Отже, Законом України «Про виконавче провадження» закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.
Поряд з цим, згідно з правилами статті 337 ГПК України, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи може мати місце виключно у випадку: коли ця особа є боржником; невиконання нею судового рішення, на строк до повного виконання такого судового рішення.
Такий захід забезпечення виконання судового рішення є виключним.
При цьому, суд звертає увагу на те, що Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальною нормою права, якою врегульовано умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню. Тобто вказаним Законом врегульовано права та обов`язки осіб, на правовідносини яких поширюється дія такої норми права.
Відтак якщо спеціальною нормою права (пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження") передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, то обмеження виконавця у такому праві означатиме порушення прав виконавця, які визначені спеціальною нормою права, а саме Законом України "Про виконавче провадження".»
Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний:
1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;
2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;
3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;
4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;
5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;
6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»).
В обґрунтування своїх заперечень боржник (відповідач) посилається на відсутність доказів його свідомого ухилення від виконання рішення суду, часткове погашення заборгованості, а також неналежне повідомлення його про виклики та вимоги приватного виконавця, у зв`язку з чим, на думку скаржника, відсутні підстави для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Водночас, колегією суддів встановлено та підтверджується матеріалами справи, що виконавцем вчинені усі необхідні дії для примусового виконання судового рішення, як то пошук майна, опис та арешт майна, накладення арешту на кошти боржника, тощо, проте, боржник в свою чергу ухиляється від виконання обов`язків, покладених на нього рішенням суду, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду відповідач не здійснює, що суперечить вимогам частини 5 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження". 
Крім того, виконавцем вчинено вичерпний обсяг дій для спонукання керівника відповідача до виконання обов`язків, покладених на боржника Законом, про що свідчать такі обставини.
13.11.2025 року приватним виконавцем скеровано виклик керівнику юридичної особи боржника Пантелєєву Максиму Олександровичу, на адресу реєстрації останнього згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та на адресу місцезнаходження юридичної особи боржника ТзОВ «Юнісопт».
Даним викликом приватного виконавця, керівника юридичної особи боржника - Пантелєєва Максима Олександровича зобов`язано: з`явитися в офіс приватного виконавця 25.11.2025 року та одночасно із зобов`язанням з`явитися боржника зобов`язано надати: декларацію про доходи та майно боржника відповідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»; інформацію щодо основних засобів та матеріальних цінностей, що перебувають на балансі (у власності) Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнісопт», код ЄДРПОУ 44462524 та на які можна звернути стягнення з метою виконання рішення суду; пояснення керівника або іншої уповноваженої особи за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання; достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо), у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, з зазначенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів; достовірні відомості про наявність готівки в національній та іноземній валюті, що перебуває в касах або інших сховищах; достовірні відомості про майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільній власності (місцезнаходження, технічна характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право; достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб (місцезнаходження майна, його характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих договорів та додатків до них; достовірні відомості про майно, обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу; достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки , з наданням копій підтверджуючих документів. Та роз`яснено про відповідальність за невиконання законних вимог приватного виконавця.
Надіслання цього виклику підтверджується списком поштових відправлень № 818 від 18.11.2025 року, який знаходиться в матеріалах справи.
ОСОБА_1 , на скерований йому виклик не з`явився, запитуваної інформації приватним виконавцем не надав, про що 25.11.2025 року приватним виконавцем складено відповідний акт.
26.11.2025 року приватним виконавцем повторно скеровано виклик керівнику юридичної особи боржника - ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 на скерований йому виклик не з`явився, запитуваної інформації приватним виконавцем не надав.
12.12.2025 року на адреси керівника юридичної особи боржника скеровано вимогу приватного виконавця, якою Пантелєєва Максима Олександровича зобов`язано з`явитися в офіс приватного виконавця 30.12.2025 року та одночасно із зобов`язанням з`явитися, боржника зобов`язано надати: декларацію про доходи та майно боржника відповідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»; інформацію щодо основних засобів та матеріальних цінностей, що перебувають на балансі (у власності) Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнісопт», код ЄДРПОУ 44462524 та на які можна звернути стягнення з метою виконання рішення суду та надати іншу необхідну для виконання рішення суду інформацію. Скерування вимоги приватного підтверджується списком поштових відправлень № 831 від 16.12.2025 року.
На вимогу приватного виконавця від 12.12.2025 року із зобов`язанням надати фінансову документацію юридичної особи боржника, 30.12.2025 року, ОСОБА_1 не з`явився, про причини не повідомив, про що 02.01.2026 року приватним виконавцем складено відповідний акт.
Скерування даного повідомлення на адреси боржника підтверджується списком поштових відправлень № 838 від 08.01.2026 року.
21.01.2026 року керівник юридичної особи боржника ТзОВ «Юнісопт», код ЄДРПОУ 44462524, Пантелєєв Максим Олександрович в офіс приватного виконавця не з`явився, про що 21.01.2026 року о 18:00 год. приватним виконавцем складено відповідний акт.
22.01.2026 року приватним виконавцем повторно скеровано лист у якому повідомлено, що 04.02.2026 року о 14:00 год., щодо ОСОБА_1 , буде складено адміністративний протокол про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-13 КУпАП. Скерування даного повідомлення на адреси боржника підтверджується списком поштових відправлень № 846 від 23.01.2026 року.
04.02.2026 року керівник юридичної особи боржника ТзОВ «Юнісопт», код ЄДРПОУ 44462524, Пантелєєв Максим Олександрович в офіс приватного виконавця не з`явився, про що 04.02.2026 року о 18:00 год., приватним виконавцем складено відповідний акт та протокол про адміністративне правопорушення № 1.
Протокол № 1 про адміністративне правопорушення передбачене ст. 188-13 КУпАП від 04.02.2026 року, складено за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності та скеровано на розгляд до Галицького районного суду м. Львова.
Постановою Галицького районного суду м. Львова від 26.02.2026 року у справі №461/1170/26, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-13 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850,00 грн. штрафу в дохід держави. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ДСА України 655,60 грн. судового збору.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується неявка керівника відповідача за вимогою виконавця без повідомлення останньому причин неможливості прибуття, відмова з боку керівника боржника у доступі до інформації щодо майна відповідача для проведення виконавчих дій, в тому числі, інформації про фінансовий стан та наявність дебіторської заборгованості, а отже приховування майна у такий спосіб, свідоме, тобто поінформоване ухилення від виконання рішення, що у сукупності беззаперечно свідчить про недобросовісне виконання своїх обов`язків як боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Наведене, на переконання суду апеляційної інстанції, спростовує доводи апелянта щодо не доведення приватним виконавцем ухилення боржника від виконання рішення суду, адже для застосування тимчасових заходів обмеження є достатнім невиконання обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».
Враховуючи зазначене, а також приписи чинного законодавства щодо обов`язковості виконання судових рішень, що узгоджується з положеннями ст. 337 ГПК України, п.19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", суд апеляційної інстанції вважає, що поведінка боржника щодо свідомого ухилення від виконання судового рішення у цій справі підтверджує виключність обставин, які слугували підставою для застосування обмеження у праві виїзду за межі України.
Отже, враховуючи те, що державним виконавцем належними засобами доказування доведено факт ухилення боржника від виконання остаточного рішення суду, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що вказана міра в якості виняткового засобу може створити умови для виконання рішення суду в цій справі.
При цьому, колегія суддів зазначає, що керівник боржника не позбавлений можливості відновити своє право виїзду за межі України відповідно до процедури, визначеної чинним процесуальним законодавством України, зокрема, шляхом подання заяви про скасування такого тимчасового обмеження.
За вказаних обставин, судова колегія прийшла до висновку, що доводи, викладені у апеляційній скарзі на ухвалу суду першої інстанції не знайшли підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Враховуючи, що висновок про наявність підстав для задоволення подання приватного виконавця, здійснено судом першої інстанції на підставі повного дослідження наявних у справі доказів та з урахуванням наведених положень чинного законодавства, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про його необґрунтованість.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Відповідно до ст. ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Юнісопт” залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.04.2026 про обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України Пантелєєва Максима Олександровича у справі №914/1089/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.
Повний текст постанови складено і підписано 10.06.2026.

Головуючий суддя В.О. Ржепецький 

Судді С.В. Іванчук

Р.В. Міліціанов