ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 486/760/25 
Провадження № 1-кп/486/107/2026 
05 червня 2026 року    м. Південноукраїнськ
Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12024150000001043 від 15.12.2024 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Вінниця, Вінницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, призваного 24.02.2022 року на військову службу за мобілізацією на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022, який перебуває на посаді кулеметника 3-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької частини військової частини НОМЕР_1 , має військове звання «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,
учасники судового провадження:
прокурори: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
представник цивільного позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_7 , 
представник цивільних позивачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , законного представника ОСОБА_10 ОСОБА_9 - ОСОБА_11 , 
представник цивільного відповідача ОСОБА_12 - ОСОБА_13 ,
захисник - ОСОБА_14 ,
обвинувачений - ОСОБА_3 , 
ВСТАНОВИВ:
Молодший сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді кулеметника 3-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької частини військової частини НОМЕР_1 , 15.02.2024 близько 18:20 години, у нічний час доби, за відсутності опадів, в порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, рухався по сухій асфальтованій проїзній частині автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», в межах міста Південноукраїнська Вознесенського району Миколаївської області, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, відмежовані одна від одної лінією дорожньої розмітки 1.1 Розділу 34 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, з відповідними змінами та доповненнями (далі - ПДР України), в напрямку від міста Вознесенська до міста Первомайська Миколаївської області. В цей час, у зустрічному напрямку, в межах своєї смуги рухався автомобіль марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_3 (спеціальний реєстраційний номер НОМЕР_4 ), під керуванням водія ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (працівника ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, ОСОБА_3 , грубо порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1, суцільна лінія, п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 13.1, 13.3, 12.9 «б» ПДР України, та дорожнього знаку 3.29 з табличкою 7.2.1, які знаходяться у прямому причинному зв?язку з наслідками, що настали, а саме: проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, рухався з перевищенням швидкості 60 км/год. при встановленій обмежувальним знаком на цій ділянці в 40 км/год., допустив виїзд на смугу зустрічного руху, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, безпідставно змінивши напрямок руху керованого ним транспортного засобу, не переконався, що виїзд на смугу зустрічного руху буде безпечним і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, при зустрічному роз?їзді не дотримався безпечного інтервалу, створивши аварійну ситуацію зустрічному автомобілю марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_3 (спеціальний реєстраційний номер НОМЕР_5 ), під керуванням водія ОСОБА_15 , після чого, обидва транспортні засоби змінили напрямок руху в одному напрямку, на смугу при русі до м. Первомайська, на зближення, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів передніми частинами.
Неправомірними діями водія ОСОБА_3 пасажиру автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_12 завдано тілесних ушкоджень у вигляді: закритого вивиху гомілки лівої стегнової кістки закритого перелому медіальної кісточки лівого гомілковостопного суглоба зі зміщенням уламків, струсу головного мозку з цефалгічним, церебростенічним, амнестичним синдромами, забійної рваної рани лобної ділянки голови, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я; пасажирам автомобіля «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_3 (спеціальний реєстраційний номер НОМЕР_6 ) ОСОБА_10 завдано тілесних ушкоджень у вигляді: відкритого остеоепіфізіолізу лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритого багатоуламкового перелому нижньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, перелому нижньої третини обох кісток правого передпліччя без зміщення, забійної рани лівого стегна, забійної рани лобної ділянки голови, струс головного мозку, які ускладнились травматичним шоком ІІІ ступеню, по ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя; потерпілому ОСОБА_16 завдано тілесних ушкоджень у вигляді забійних ран в ділянці голови та правої нижньої кінцівки, синців та саден в ділянці тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, крововиливів під м?які мозкові оболонки головного мозку та мозочка, перелому хребта в грудному відділі, кісток лівого передпліччя, правої нижньої кінцівки, переломів ребер справа та зліва, забою та розривів легень, серця, печінки, селезінки, розриву низхідного відділу дуги аорти, з послідуючою внутрішньою кровотечою, які по ступеню тяжкості носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв?язку з настанням смерті; потерпілій ОСОБА_16 завдано тілесних ушкоджень у вигляді численних переломів кісток скелету з пошкодженням внутрішніх органів, які по ступені тяжкості носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, та перебувають у прямому причинно-слідчому зв?язку з настанням смерті.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель двох осіб та спричинення одному потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а другій потерпілій заподіяли тяжкі тілесні ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.286-1 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, та показав, що є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , 15.12.2024 року близько 18:20 години, рухався на автомобілі «Volkswagen Transporter» з побратимом в своїй смузі зі швидкістю близько 60 км/год. Повідомив, що його автомобіль був технічно справний, погодні умови – без опадів, було темно. Під час руху в напрямку від міста Вознесенська до міста Первомайська Миколаївської області помітив як автомобіль, який рухався у своїй зустрічній смузі «Hyundai H-1» почав змінювати рух ближче до розділової смуги, тому він змінюючи рух автомобіля, яким керував, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai H-1» на розділовій смузі. Також показав, що за день до цього вжив приблизно 1 л. горілки, за дві години до ДТП вжив біля 2 пляшок пива. Так як йому було повідомлено про необхідність відрядження, він сів за кермо, про те, що вживав алкоголь керівництву ВЧ не повідомляв. Повідомив, що дуже шкодує, що так трапилося. Він винен і йому з цим жити. Зазначив, що розкаюється у своїх діях, які призвели до таких наслідків. Водночас просив прийняти до уваги, що в день ДТП водій «Hyundai H-1» перебував у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується наявним у справі висновком. Також повідомив, що бажає вибачитися перед батьками загиблих. Зазначив, що бажає відшкодовувати шкоду, яку він спричинив потерпілим, буде працювати та виплачувати їм кошти. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 обвинувачений визнав частково, не погодився з заявленими позивачами розмірами грошових коштів на відшкодування моральної шкоди у заявлених розмірах. Зазначив, що такі розміри для нього є неосяжними. Вважає спроможним сплатити потерпілим по 500 000 грн. кожній. Щодо позову ІНФОРМАЦІЯ_2 вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, та в судовому засіданні встановлена відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Клопотань про допит свідків - сторони не заявляли, тому з врахуванням таких засад кримінального провадження як змагальність (ст.22 КПК України) та диспозитивність (ст.26 КПК України) такі докази в даному провадженні судом не досліджувалися.
Підстави для сумнівів при повному визнанні вини обвинуваченим ОСОБА_3 у суду відсутні, оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення повністю визнані самим обвинуваченим.
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України, ним та іншими учасниками провадження не оспорюються всі обставини справи, його винність в скоєнні інкримінованого йому злочині повністю підтверджується доказами, дослідженими в ході судового слідства, обсяг дослідження яких визначений з врахуванням думки учасників кримінального провадження, та які суд, керуючись законом, оцінює з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:
- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схема ДТП та фототаблиця до протоколу огляду місця події за фактом ДТП від 15.12.2024, з яких вбачається, що проведено огляд на ділянці автодороги Н-24 Благовіщенське-Миколаїв, 32,8 м від рогу буд. 33 вул. Європейська, м. Південноукраїнськ в напрямку м. Первомайськ, де відбулося зіткнення транспортних засобів «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_3 (спеціальний реєстраційний номер НОМЕР_4 ). Огляд проводився в похмуру погоду, без опадів. Місце ДТП: автодорога Н-24 АДРЕСА_3 , 32,8 м від рогу буд. АДРЕСА_4 . Проїзна частина: горизонтальна ділянка крива, в плані заокруглена. Вид покриття: асфальтобетон, тип покриття: середньозернистий. Стан покриття: сухе, чисте. Дорожнє покриття загальною шириною 9,0 м. Призначене для руху в двох напрямках. Проїзна частина має дві смуги руху шириною 4,4 м кожна. На проїзній частині нанесені смуги горизонтальної розмітки білого кольору – 1.1 ПДР суцільна смуга у відповідності з розділом 34 Правил дорожнього руху. Місце події знаходиться в зоні дії дорожніх знаків 1.4.6 та 1.4.7 – напрямок повороту. Освітлення на даній ділянці дороги відсутнє, час доби – темне. В протоколі зазначено розташування транспортних засобів на місці пригоди та локалізацію пошкоджень транспортних засобів. Також, зазначено про наявність двох трупів: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Описано місце розташування трупів та опис тілесних ушкоджень, об`єкти та предмети, які було вилучено з місця пригоди. До протоколу складено схему та фототаблицю (т. 2 а.с.161-177, 178-179, 180-189);
- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.12.2024, відповідно до якого 16.12.2024 о 04:55 годині (фактичне затримання – 16.12.2024 о 00:17 годині на 109 км автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», Вознесенського району, Миколаївської області, напроти будинку № 33, розташованого по вул. Європейській в м. Південноукраїнську), у приміщенні службового кабінету № 48 ІНФОРМАЦІЯ_7 , з адресою: АДРЕСА_5 , за участі захисника ОСОБА_17 , затримано ОСОБА_3 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, який є військовослужбовцем, що підтверджено військовим квитком серії НОМЕР_7 (т. 2 а.с.192-196, 197-198);
- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 77 від 15.12.2024, згідно з яким ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (т. 2 а.с.201);
- акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 77 від 15.12.2024, відповідно до якого обстеження ОСОБА_3 проводилось за допомогою спеціального технічного засобу Алконт 01СУ: час обстеження 20:20 година – 0,6%, 20:40 година – 0,5 %. Висновок та діагноз за результатами огляду – алкогольне сп`яніння (т. 2 а.с.204-205);
- результат токсикологічного дослідження № 3743/1231 відносно ОСОБА_3 , відповідно до якого почато аналіз 20.12.2024, закінчено 23.12.2024, біологічний матеріал кров та моча, взяті 15.12.2024 о 20:25 годині. При токсикологічному дослідженні виявлено етанол, в конценьрації (за методикою ГРХ) 1,75 г/л (%0) (т. 2 а.с.203);
- постанова ІНФОРМАЦІЯ_8 від 07.05.2024 у справі № 729/2494/23, згідно з якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік (т. 2 а.с.206-207);
- направлення ОСОБА_15 до КНП « ІНФОРМАЦІЯ_9 » Миколаївської міської ради для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що були видані слідчим ВРЗСТ СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_18 (т. 2 а.с.228);
- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 78 від 15.12.2024, згідно з яким ОСОБА_15 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (т. 2 а.с.229);
- акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 78 від 15.12.2024, відповідно до якого у ОСОБА_15 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено. Досліджуване біологічне середовище – сеча, дата і час відбору 15.12.2024 21:40 година, метод лабораторного тестування – Multi Drug Urine test № 6, результат – ТНС – позитивний. Заключний діагноз – виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (т. 2 а.с.231-232);
- результат токсикологічного дослідження № 3745/1229 відносно ОСОБА_15 , відповідно до якого почато аналіз 20.12.2024, закінчено 23.12.2024, біологічний матеріал кров та моча, взяті 15.12.2024 о 21:40 та 21:50 годині. При токсикологічному дослідженні не виявлено етанол та не виявлено наркотичні, психотропні та інші речовини. Виявлена слідова кількість канабіноїдів, не виявлені опіати, ФЕА, металон (т. 2 а.с.230);
- протокол проведення слідчого експерименту від 19.02.2025 зі схемою та фототаблицею, в ході якого свідок ОСОБА_15 , який 15.12.2024 керував автомобілем марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_4 (дійсний реєстраційний номер НОМЕР_3 ), який належить ІНФОРМАЦІЯ_10 , в присутності понятих приймав участь у слідчому експерименті із залученням статистичних транспортних засобів, які по своїм характеристикам відповідають транспортним засобам – учасникам ДТП. В ході експерименту останній відповідав на питання щодо видимості елементів проїзної частини, загальної видимості, швидкості руху транспортних засобів, їх розташування та інші питання. ОСОБА_15 показав, що автомобіль марки «Volkswagen Transporter» рухався в межах його смуги руху (т. 2 а.с. 233-241, 242-243, 244-248);
- протоколи проведення слідчого експерименту від 19.02.2025 зі схемами та фототаблицями, в ході яких свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , чоловік та дружина, показали, що водій автомобіля «Volkswagen Transporter» виїхав на зустрічну смугу руху, по якій рухався автомобіль «Hyundai H-1», в результаті чого сталася ДТП. В ході експерименту останні відповідали на поставлені їм питання (т. 2 а.с. 249-257, т. 3 а.с.1-2, 3-7, 8-16, 17-18, 19-23);
- протокол огляду місця події від 01.03.2025 та фототаблиця до нього, з якого вбачається, що оглядом місця події є ділянка автодороги Н-24 «Благовіщенкське-Миколаїв», що простягається в межах м. Південноукраїнська Миколаївської області. Під час огляду були виявлені дорожні знаки, розміщені на цій ділянці дороги, серед яких також було виявлено праворуч на узбіччі попереджувальний знак 1.12 (вибоїна), а саме, червоний трикутник на помаранчевому фоні із зображенням чорного кольору вибоїни, під вказаним знаком виявлено інший знак – заборонний знак 3.29 обмеження максимальної швидкості, а саме, у формі червоного кола на помаранчевому фоні із написом «40» (сорок) і табличкою до дорожніх знаків 7.2.1 із написом чорного кольору на білому фоні щодо позначення довжини небезпечної ділянки 4 км (т. 3 а.с. 24-25, 26-32);
- висновок експерта № 2832 від 16.01.2025, яким було встановлено, що смерть ОСОБА_16 , 1990 року народження, настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла у вигляді численних переломів кісток скелету з пошкодженням внутрішніх органів. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_16 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді: численні садна, синці, рани, крововиливи в м?які тканини голови, обличчя, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок; крововиливи під м?яку мозкову оболонку (субарахноїдальний крововилив) майже всій ковекситальній поверхні правій півкулі головного мозку з переходом на праву скровлену долю; крововиливи в м?які тканини та м?язи передньої поверхні грудної клітини(зліва та справа); гемоперитонеум (250 мл) - наявність крові в черевній порожнині; повний відрив низхідної частини дуги аорти; лівобічний гемоторакс (800мл) - наявність крові в плевральних порожнинах; забій легень; розрив печінки, селезінки, діафрагми; розрив лівого куприково-здухвинного зчленування; повний розрив симфізу та повні поперечні переломи верхньої та нижньої гілки правої лонної кістки; крововиливи в м?які тканини та м?язи малого таза; перелом 2, 3, 8-го ребер справа та перелом 2-8 ребер зліва по середньо-ключичній; забійна рана верхньої губи з повним, травматичним переломом коронки 2-го зуба на верхньої щелепи справа; відкритий перелом лівої стегнової кістки. Вище вказані тілесні ушкодження утворилися прижиттєве, на що вказують виражені крововиливи в місцях пошкоджень і могли утворитися при дорожньо-транспортній пригоді при зіткненні рухомого автотранспорту з іншим рухомим автотранспортом. Вище вказані тілесні ушкодження утворилися прижиттєве, на що вказують виражені крововиливи в місцях пошкоджень і могли утворитися при дорожньо-транспортній пригоді при зіткненні рухомого автотранспорту з іншим рухомим автотранспортом. Беручи до уваги локалізацію та характер пошкоджень, обставини справи, у даному випадку, найбільш вирогідніше, мало місце травма у салоні автомобілі при зіткненні з іншим автотранспортом. Усі, вище зазначені пошкодження у ОСОБА_16 , утворились від дії тупих твердих предметів, в наслідок удару тіла о виступаючі частини салону автомобіля, якими могли бути передня панель, передня та бокова стійка, та інш. По ступені тяжкості тілесні пошкодження у ОСОБА_16 носять ознаки тяжких тілесних пошкоджень, та перебувають у прямому причинно-слідчому зв?язку з настанням смерті. Беручи до уваги наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_21 , не можна виключити, що остання могла знаходитися на передньому пасажирському сідині автотранспорту. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_16 , етиловий спирт не виявлений. При судово-імунологічному дослідженні встановлено, що кров ОСОБА_16 , відноситься до групи О з ізогемаглютиніном анти-А і анті-В ізосерологічної системи АВО (т. 3 а.с. 38-44);
- висновок експерта № 2831 від 07.01.2025, яким було встановлено, що смерть ОСОБА_16 настала в результаті тупої поєднаної травми тіла у вигляді забійних ран в ділянці голови та правої нижньої кінцівки, синців та саден в ділянці тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, крововиливів під м?які мозкові оболонки головного мозку та мозочка, переломів хребта в грудному відділі, кісток лівого передпліччя, правої нижньої кінцівки, переломів ребер справа та зліва, забою та розривів легень, серця, печінки, селезінки, розриву низхідного відділу дуги аорти, з послідуючою внутрішньою кровотечею. При судово-медичному дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження: забійна рана в лобній ділянці голови по серединній лінії; ділянці; садна на верхній повіці правого ока, в лівій щічно-виличній ділянці, в лівій виличній ділянці; множинні садна в проекції дуги нижньої щелепи зліва; забійна рана в проекції кута нижньої щелепи справа; дрібноуламковий перелом кута нижньої щелепи справа, вертикально орієнтований перелом дуги нижньої щелепи справа між 7 та 8-м зубом; нерівномірно виражені крововиливи під м?які мозкові оболонки по всім поверхням півкуль головного мозку та мозочку; садна в проекції правої ключиці; синці на передній поверхні черевної стінки в епігастральній ділянці, на передній поверхні черевної стінки справа; розрив навколосерцевої сорочки по передньо-боковій поверхні зліва; розрив передньої стінки правого шлуночку серця; множинні плямисті крововиливи на поверхні серця більше в ділянці основи; повний горизонтально орієнтований розрив низхідного відділу дуги аорти (в плевральних порожнинах по 500 мл темної рідкої крові зі згортками); множинні плямисті крововиливи по всім поверхням обох легень; переломи хрящових частин 3-8-го ребер справа між середньо-ключичною та біля грудинною лініями; переломи 1-9-го ребер справа по середньо-ключичній лінії, 4-6-го ребер справа по задньо-підпаховій лінії; 3-8-го ребер зліва по середньо-ключичній лінії, 4-го ребра зліва по лопатковій лінії; повний перелом хребта між 2-м та 3-м грудними хребцями, з розривом спинного мозку та міжреберних м?язів справа та зліва до середньо підпахвових ліній; розриви лонного та крижово-здухвинних зчленувань справа та зліва; множинні різнонаправлені розтріскування та розриви капсули та тканини печінки по всім поверхням обох долей (у черевній порожнині близько 200,0 мл темної рідкої крові зі згортками); множинні розриви та розтріскування капсули селезінки; крововиливи в брижу товстої, тонкої кишок та розриви брижі здухвинної кишки; крововиливи в жирові капсули обох нирок; синці на тильній поверхні правої кисті біля основ 1,3 пальців; множинні різнонаправлені крапкові та лінійні садна на задній поверхні правого променево-зап`ястного суглобу; садна на тильній поверхні правої кисті; синець на тильній поверхні лівої кисті біля основ 3-5-го пальців, на фоні якого садна; переломи обох кісток лівого передпліччя на межі нижньої та середньої третини; синець на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна в верхній та середній третині; синець на тильній поверхні лівої стопи; переломи плюснових кісток лівої стопи; рвана рана на передньо-зовнішній поверхні правого стегна в нижній третині; перелом правої стегнової кістки в нижній третині; забійна рана на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу; багатоуламкові переломи правого надколінника, епіфізів правої стегнової та великогомілкової кісток, з розривами зв?язок правого колінного суглобу; синець на передньо-внутрішній поверхні правого стегна в середній та нижній третині; садна на передній та зовнішній поверхні правої гомілки; множинні різнонаправлені садна на задній поверхні правого стегна в середній третині. Всі вищевказані тілесні ушкодження являються прижиттєвими, на що вказує наявність крововиливів, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв?язку з настанням смерті. Локалізація, характер і морфологічні особливості тілесних ушкоджень, які були виявлені у потерпілого, а саме ознаки забоїв внутрішніх органів, переважання внутрішніх ушкоджень над зовнішніми, можуть свідчити про те, що дані тілесні ушкодження утворились незадовго до настання смерті, одномоментно о виступаючі частини салону автомобіля, що рухався, при дорожньо-транспортній пригоді в момент удару транспортного засобу (автомобіля), в якому знаходився останній, не виключено на передньому пасажирському сидінні автомобілю, з перешкодою або іншим транспортним засобом. Враховуючи переважаючу локалізацію тілесних ушкоджень по переднім поверхням голови, тулуба та кінцівок першочергова травмуюча сила була направлена спереду назад та дещо справа наліво. Враховуючи поширеність та тяжкість тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого ОСОБА_16 можна припустити, що смерть останнього настала безпосередньо після їх отримання, таким чином вжити заходів до самозбереження він не міг. Ступінь вираженості трупних явищ свідчить про те, що з моменту смерті і до моменту дослідження трупа пройшло близько 18-24-х годин в умовах зберігання при низькій температурі. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_16 етиловий спирт не виявлений. При судово-медичному дослідженні зразка крові встановлено: кров ОСОБА_16 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО (т. 3 а.с. 45-51);
- висновок експерта № СЕ-19/115-24/23403-ІТ від 24.01.2025, відповідно до якого: 1. На момент ДТП ходова частина, рульове керування, робоча гальмівна система автомобіля «Hyundai H-1» р/н НОМЕР_8 знаходились в працездатному стані. 2. Тому що невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП в досліджуваних системах та механізмах «Hyundai H-1» р/н АA2571EI не виявлено, то питання з технічної точки зору втрачає сенс (т. 3 а.с. 54-58);
- копія договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8050/24/1/00062 від 03.10.2024 та акт огляду реалізованого транспортного засобу № 8050/24/000077 від 03.10.2024, відповідно до яких ОСОБА_12 придбав транспортний засіб марки Volkswagen, модель Transporter, 2008 року випуску, колір сірий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_9 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_10 , номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за власником (комітентом за договором комісії ОСОБА_22 ) транспортного засобу 09.02.2019 (т. 3 а.с. 34, 35);
- висновок експерта № СЕ-19/115-24/23406-ІТ від 21.01.2025, відповідно до якого: 1. На момент ДТП ходова частина, рульове керування, робоча гальмівна система автомобіля «Volkswagen Transporter» р/н НОМЕР_11 знаходились в працездатному стані. 2. Тому що невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП в досліджуваних системах та механізмах «Volkswagen Transporter» р/н НОМЕР_11 не виявлено, то питання з технічної точки зору втрачає сенс (т. 3 а.с. 61-65);
- висновок експерта № СЕ-19/115-24/23405-ІТ від 09.01.2025, відповідно до якого: 1. Місце зіткнення «Volkswagen Transporter» p/н НОМЕР_12 та «Hyundai Н-1» р/н НОМЕР_6 розташовано в місці початку сліду юзу колеса «Hyundai H-1» р/н НОМЕР_6 на проїзній частині №1, в районі лінії розмітки (№12 в схемі). 2. Автомобіль «Volkswagen Transporter» р/н НОМЕР_11 контактував своєю передньою частиною правою з передньою правою частиною автомобіля «Hyundai H-1» р/н НОМЕР_13 . Кут між подовжніми осями складав близько 170°+ -5° при відліку кута від подовжньої осі автомобіля «Hyundai H-1» р/н НОМЕР_13 проти ходу годинникової стрілки до подовжньої осі автомобіля «Volkswagen Transporter» р/н НОМЕР_14 , як вказано на зобр. №3 цього висновку (т. 3 а.с. 68-85);
- висновок експерта № СЕ-19/115-25/20-КТ від 05.02.2025, відповідно до якого в наданому на дослідження відеореєстраторі мається Micro SD карта. Відповісти на запитання не є можливим так як в експерта відсутні програмні та апаратні засоби для відновлення пошкоджених Micro SD карт (т. 3 а.с. 88-89);
- висновок експерта № 80 від 25.02.2025, яким було встановлено, що у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , мають місце тілесні пошкодження у вигляді відкритого остеоепіфізіолізу лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритого багатоуламкового перелому нижньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, перелому нижньої третини обох кісток правого передпліччя без зміщення, забійної рани лівого стегна, забійної рани лобної ділянки голови, струсу головного мозку, які ускладнились травматичним шоком ІІІ ступеню. Дані тілесні пошкодження могли утворитись від дії тупих твердих предметів. Утворення даних тілесних пошкоджень в строк вказаний в постанові - 15.12.2024 року, в умовах ДТП (при зіткненні автотранспортних засобів), при знаходженні в салоні автомобілю, не виключається. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя (т. 3 а.с. 90-95);
- висновок експерта № 120 від 19.02.2025, яким було встановлено, що у ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , мають місце тілесні пошкодження у вигляді закритого вивиху голівки лівої стегнової кістки, закритого перелому медіальної кісточки лівого гомілковостопного суглоба зі зміщенням уламків, струсу головного мозку з цефалгічним, церебростенічним, амнестичним синдромами, забійної рваної рани лобної ділянки голови. Дані тілесні пошкодження могли утворитись від дії тупих твердих предметів. Утворення даних тілесних пошкоджень в строк вказаний в постанові - 15.12.2024 року, в умовах ДТП (при зіткненні двох автотранспортних засобів), при знаходженні в салоні автомобілю, не виключається. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я (т. 3 а.с. 96-100);
- висновок експерта № 1134-34-25 від 14.03.2025 судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин і механізму ДТП, відповідно до якого: З першого питання: За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, водій автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_15 , повинен був діяти відповідно до вимог 12.2., 10.1., 11.3., 13.1., 13.3., 12.9.6) Правил дорожного руху та дорожного знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та таблички 7.2.1. «Зона дії» Правил дорожнього руху. За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, водій автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_16 , належним та своєчасним виконанням вимог пунктів 10.1., 11.3., 13.1., 13.3., 12,9.б) Правил дорожнього руху та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та таблички 7.2.1. «Зона дії» Правил дорожнього руху, мав не тільки технічну можливість запобігти ДТП, але і не створювати умов для виникнення аварійної обстановки, яка призвела до зіткнення транспортних засобів. За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, з урахуванням проведеного експертного дослідження, невідповідність дій водія автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_17 , вимогам пунктів 10.1., 11.3., 13.1., 13.3., 12.9.6) Правил дорожнього руху та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та таблички 7.2.1. «Зона дії» Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням ДТП. З другого питання: За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, водій автомобіля «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_13 , повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.2., 12.3. Правил дорожнього руху. За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, водій автомобіля «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_13 , належним та своєчасним виконанням вимог Правил дорожнього руху, не мав технічної можливості запобігти настанню даної дорожньо-транспортної пригоди, так як він знаходився в аварійній ситуації. За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, за умов знаходження водія автомобіля «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_8 , в аварійній ситуації, створеній діями водія автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_18 , в діях водія автомобіля «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_13 , не вбачається невідповідностей вимогам пункту Правил дорожнього руху, з причин викладених в дослідницькій частині даного висновку і тому його дії, з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП (т. 3 а.с. 103-111);
- висновок експерта № 1903-34-25 від 28.04.2025 додаткової судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин і механізму ДТП, відповідно до якого: З першого питання: За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, водій автомобіля марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_3 (спеціальний реєстраційний номер НОМЕР_13 ), повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.2., 11.3., 13.1., 13.3, 12.3. Правил дорожнього руху. З другого питання: За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, в діях водія автомобіля марки «Hyundai H-l», реєстраційний номер НОМЕР_3 (спеціальний реєстраційний номер НОМЕР_13 ), що передували ДТП, невідповідностей вимогам пунктів 12.2., 11.3., 13.1, 13.3., 12.3. Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, не вбачається. За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, водій автомобіля марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_3 (спеціальний реєстраційний номер НОМЕР_13 ), належним та своєчасним виконанням вимог пунктів 12.2., 11.3., 13.1., 13.3., 12.3. Правил дорожнього руху, не мав технічної можливості запобігти настанню даної дорожньо-транспортної пригоди, так як він знаходився в аварійній ситуації. З третього питання: За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, за умов знаходження водія автомобіля марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_3 (спеціальний реєстраційний номер НОМЕР_13 ), в аварійній ситуації, створеній діями водія автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_14 , а в діях водія автомобіля марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_3 (спеціальний реєстраційний номер НОМЕР_13 ), не вбачається невідповідностей вимогам пункту Правил дорожнього руху, з причин викладених в дослідницькій частині даного висновку і тому його дії, з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. 3 четвертого питання: За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, водій автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_17 , повинен був діяти відповідно до вимог 12.2., 12.3., 10.1., 11.3., 13.1., 13.3., 12.9.6) Правил дорожнього руху, дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та таблички 7.2.1. «Зона дії» Правил дорожнього руху та дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху. З п`ятого питання: За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, яка склалася, згідно заданими слідством вихідними даними, дії водія автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_19 , що передували ДТП, не відповідали вимогам пунктів 12.3., 10.1., 11.3., 13.1., 13.3., 12.9.6) Правил дорожнього руху, дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та таблички 7.2.1. «3она дії» Правил дорожнього руху та дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху. За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, водій автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належним та своєчасним виконанням вимог пунктів 12.3., 10.1., 11.3., 13.1., 13.3., 12.9.б) Правил дорожнього руху, дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та таблички 7.2.1. «Зона дії» Правил дорожнього руху та дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху, мав не тільки технічну можливість запобігти ДТП, але і не створювати умов для виникнення аварійної обстановки, яка призвела до зіткнення транспортних засобів. З шостого питання: За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, з урахуванням проведеного експертного дослідження, невідповідність дій водія автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_17 , вимогам пунктів 12.3., 10.1., 11.3., 13.1., 13.3., 12.9.б) Правил дорожнього руху, дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та таблички 7.2.1. «Зона дії» Правил дорожнього руху та дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв?язку з настанням ДТП (т. 3 а.с. 114-124);
- копія посвідчення водія серії НОМЕР_20 , виданого ОСОБА_3 10.06.2023 ТСЦ 0546 (т. 3 а.с. 186).
Також прокурором надано та судом також досліджені:
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.02.2025, згідно з яким 15.12.2024 органом досудового розслідування було внесено відомості до ЄРДР №12024150000001043 за ч. 4 ст. 286-1 КК України про те, що 15.12.2024, близько 18:20 години, в районі 109 км. автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», в межах міста Южноукраїнськ Вознесенського району Миколаївської області, виникла дорожньо-транспортна пригода (зіткнення транспортних засобів) за участю автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_21 , під керуванням військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (за попередніми відомостями - в стані алкогольного сп?яніння), та автомобіля марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внаслідок вказаної ДТП 2 дорослі пасажири автомобіля марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_5 , отримали тілесні ушкодження, від яких загинули на місці події (т. 2 а.с.155);
- рапорт чергового ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 15.12.2024, в якому зазначено, що 15.12.2024 о 18:20 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15.12.2024 о 18:19 за адресою: АДРЕСА_4 , заявниця ОСОБА_23 бачила з вікна, що за будинком на трасі автомобіль злетів в кувет. Також було повідомлено що з автомобіля хтось кричить. Зведення № 350 від 15.12.2024: 15.12.2024 року о 18.20 год. на а/д Н-24 «Благовіщенськ-Миколаїв», в АДРЕСА_4 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , 1994 р.н., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_19 , рухаючись з боку м. Вознесенська в бік м. Первомайська, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai H-1» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням співробітника ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_15 , 1998 р.н. Внаслідок ДТП загинули пасажири автомобіля «Hyundai H-l», співробітник ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_16 , 1985 р.н., та його дружина, ОСОБА_16 , 1990 р.н. Неповнолітню доньку загиблих, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , госпіталізовано до реанімаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_14 з діагнозом: політравма, ЗЧМТ, СГМ, забійна рана волосяної частини голови, відкритий перелом лівої нижньої кінцівки, закритий перелом правого стегна. Пасажир автомобіля «Volkswagen Transporter» військовослужбовець в/ч НОМЕР_22 , ОСОБА_12 , 1992 р.н., отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої треті лівого стегна, забійні рани волосяної частини голови (т. 2 а.с.158-160);
- рапорти чергового ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 15.12.2024 та 16.12.2024, якими підтверджується отримання травм неповнолітньою ОСОБА_10 , пасажиркою автомобіля Хюндай д/н НОМЕР_23 , та військовослужбовцем ОСОБА_12 , пасажиром Фольксваген д/н НОМЕР_17 (т. 2 а.с.155, 156, 157);
- направлення на постановку вилучених транспортних засобів (т. 2 а.с.190, 191);
- направлення ОСОБА_3 до КНП « ІНФОРМАЦІЯ_15 » Южноукраїнської міської ради для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що були видані дізнавачем СД ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_24 та т.в.о. заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_25 (т. 2 а.с.199, 200);
- постанова про продовження строку досудового розслідування від 07.02.2025 (т. 2 а.с.208-214);
- постанова про визнання матеріальних об`єктів речовим доказом від 16.12.2024, якою подушку безпеки, чохол з підголівника, чохол з керма, змив з поверхні дверної ручки, змив з поверхні ручки КПП, змив РБК з поверхні дверей з середини, дзеркало заднього вигляду (реєстратор) з автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_19 , подушка безпеки, змив з поверхні КПП, змив з передньої ручки дверей водія автомобіля «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_4 визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №12024150000001043 та здано в кімнату для зберігання речових доказів (т. 2 а.с.215-217);
- квитанція № 096 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених під час здійснення кримінального провадження № 12024150000001043 (т. 2 а.с.218);
- постанова про визнання речовим доказом від 16.12.2024, за змістом якої вилучене 15.12.2024 під час огляду місця ДТП, проведеного на ділянці проїжджої частини автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» (в районі 109 км), в межах міста Південноукраїнська Вознесенського району Миколаївської області, майно: автомобіль марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_26 , та який на момент ДТП перебував у безпосередньому користуванні військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_3 ; та автомобіль марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_5 (дійсний реєстраційний номер НОМЕР_3 ), який належить ІНФОРМАЦІЯ_10 , та який на момент ДТІІ перебував у безпосередньому користуванні співробітника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_15 , визнані речовими доказами по кримінальному провадженню №1202415000001043, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2024 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України. Визначено зберігання транспортних засобів на території BII № 3 Вознесенського РУП ГУ НІ в Миколаївській області, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 (т. 2 а.с.219-221);
- ухвала слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_17 від 25.12.2024 у справі № 490/11283/24 (провадження № 1-кс/490/4840/2024), якою накладено арешт на автомобіль марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_4 (дійсний реєстраційний номер НОМЕР_3 ), який належить ІНФОРМАЦІЯ_10 , та який на момент ДТП перебував у безпосередньому користуванні співробітника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_15 (т. 2 а.с.222-224);
- ухвала слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_17 від 25.12.2024 у справі № 490/11283/24 (провадження № 1-кс/490/4841/2024), якою накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_21 , який належить ОСОБА_26 , та який на момент ДТП перебував у безпосередньому користуванні військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_3 (т. 2 а.с.225-227);
- заява про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_12 від 24.12.2024 (т. 3 а.с. 33);
- заява про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_9 від 10.01.2025 (т. 3 а.с. 36);
- заява про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_8 від 11.01.2025 (т. 3 а.с. 37);
- довідка про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/115-24/23403-ІТ від 24.01.2025, згідно якої витрати на проведення експертизи становлять 3183,60 грн. (т. 3 а.с. 53);
- довідка про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/115-24/23406-ІТ від 21.01.2025, згідно якої витрати на проведення експертизи становлять 3183,60 грн. (т. 3 а.с. 60);
- довідка про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/115-24/23405-ІТ від 09.01.2025, згідно якої витрати на проведення експертизи становлять 3183,60 грн. (т. 3 а.с. 67);
- довідка про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/115-24/23405-ІТ від 09.01.2025, згідно якої витрати на проведення експертизи становлять 795,90 грн. (т. 3 а.с. 87);
- акт здачі-приймання висновку експерта № 1134-34-25, відповідно до якого витрати на проведення експертизи становлять 5088,96 грн. (т. 3 а.с. 102);
- акт здачі-приймання висновку експерта № 1903-34-25, відповідно до якого витрати на проведення експертизи становлять 4240,80 грн. (т. 3 а.с. 113);
- постанова про проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню групою слідчих від 15.12.2024 (т. 3 а.с. 125-127);
- доручення про проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 12024150000001043 від 15.12.2024 (т. 3 а.с. 128-129);
- копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 , згідно якого автомобіль марки Volkswagen, модель Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_17 , належить ОСОБА_22 (т. 3 а.с. 185);
- копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВМ НН-СП-В, реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований за ІНФОРМАЦІЯ_10 (т.3 а.с. 187);
- постанова про залучення представника потерпілого від 10.01.2025, відповідно до якої залучено ОСОБА_9 до кримінального провадження № 12024150000001043, як законного представника потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (т. 3 а.с. 189-190);
- копія паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_10 , який підтверджує, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , на момент ДТП є неповнолітньою, копія учнівського квитка (т. 3 а.с. 191);
- копія свідоцтва про смерть ОСОБА_16 (т. 3 а.с. 197); 
- копія свідоцтва про шлюб, відповідно до якого ОСОБА_16 та ОСОБА_16 (дошлюбне прізвище ОСОБА_27 ) зареєстрували шлюб у ІНФОРМАЦІЯ_18 , за актовим записом № 34 (т. 3 а.с. 198);
- копія свідоцтва про смерть ОСОБА_16 (т. 3 а.с. 199);
- ухвала слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.01.2025 у справі № 490/11283/24 (провадження № 1-кс/490/264/2025), якою надано слідчому слідчої групи у кримінальному провадженні № 12024150000001043 ОСОБА_28 дозвіл на тимчасовий доступ до документів з можливістю вилучення їх оригіналів, які містять охоронювану законом медичну таємницю та перебувають у володінні КНП « ІНФОРМАЦІЯ_15 » Южноукраїнської міської ради, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , а саме: історії хвороби ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 за № 4429, а також рентгенівських знімків, комп`ютерних томограм на ім`я ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 200);
-протоколи тимчасових доступу до речей та документів від 16.01.2025, 30.01.2025 історії хвороби ОСОБА_10 з описами (т. 3 а.с. 201-204, 207-210);
- ухвали ІНФОРМАЦІЯ_17 від 28.01.2025 про тимчасовий доступ до речей і документів (т. 3 а.с.205-206, 211-212);
- постанови слідчого слідчого відділення ВП №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області про призначення судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану автомобіля марки «Volkswagen Transporter» та автомобіля марки «Hyundai H-1»від 16.12.2024, від 06.03.2025 (том 3 а.с.217-218, 220-221, 223-224, 238-246);
- постанови слідчих у складі групи слідчих- слідчий СВ ВП №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області про призначення судової компютерно-технічної експертизи від 30.12.2024 (т. 3 а.с.227-228);
- постанови слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП в Миколаївській області про призначення судово-медичної експертизи від 30.01.2025 відносно ОСОБА_10 , від 18.01.2025 відносно ОСОБА_12 (т.3 а.с. 230-231, 233-234);
- постанова слідчого у складі групи слідчих відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Миколаївській області про призначення додаткової судової інженерно-транспортної експертизи від 21.04.2025 (том 3 а.с.248-256).
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, в судовому засіданні доведена і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.
При цьому суд критично оцінює доводи захисника обвинуваченого про те, що схема ДТП у повному обсязі не доводить факт того, що саме у зв`язку з діями ОСОБА_3 сталася ДТП, оскільки такі твердження спростовуються протоколом проведення слідчого експерименту від 19.02.2025 зі схемами та фототаблицями, в ході яких свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , чоловік та дружина, показали, що водій автомобіля «Volkswagen Transporter» виїхав на зустрічну смугу руху, по якій рухався автомобіль «Hyundai H-1», в результаті чого сталося ДТП, а також дослідженими в судовому засіданні висновками експерта.
Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 286-1 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель двох осіб та спричинення одному потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а другій потерпілій заподіяли тяжкі тілесні ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.286-1 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер суспільної небезпеки скоєного, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як особа, ОСОБА_3 не характеризується негативно згідно характеристики з місця свого проживання, одружений та має на утриманні малолітнього сина, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, є учасником бойових дій, брав участь в АТО. Згідно складеної характеристики, затвердженої начальником ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_19 », за час перебування в ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_19 » з 18.12.2024 року ув`язнений ОСОБА_3 зарекомендував себе таким чином: вимоги режиму утримання та правил внутрішнього розпорядку не порушував, стягнень не має. Має одне заохочення у виді подяки за виконання покладених обов?язків та додержання правил поведінки. По прибуттю до державної установи « ІНФОРМАЦІЯ_19 » вищевказану особу було прийнято медичними працівниками та психологом установи. Під час співбесіди поводив себе спокійно та врівноважено, негативних емоцій, почуттів та поведінкових реакцій не демонстрував. В наявності спостерігалися тілесні ушкодження, отримані внаслідок ДТП. На контакт із представниками адміністрації іде легко та відкрито, на поставлені запитання відповідає стисло і по суті. До зловживання алкоголем та споживання наркотичних речовин не схильний, водночас, інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене у стані алкогольного сп?яніння. На профілактичному обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, психічних відхилень та офіційних психіатричних діагнозів не має, в замісній підтримувальній терапії участі не брав. Комунікативні здібності розвинуті добре. Не тривожний, відчуття страху адекватне ситуації. Настрій в цілому стійкий. Потенційно може відрізнятися вольовими, лідерськими якостями позитивної спрямованості. Має високий рівень самооцінки, стійкість до невдач, немає страху перед труднощами. В умовах ув?язнення не агресивний, спокійний, стриманий. Адаптація до перебування в умовах камерного типу протікає без ускладнень. Намірів аутоагресивного, суїцидального змісту за час перебування в ізоляторі не висловлював, проявів неадекватної, шантажної, маніпулятивної поведінки не демонстрував, на відповідних профілактичних обліках установи не перебуває. Психоемоційний стан стабільний. Провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні (порушення правил безпеки транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння, що спричинило загибель кількох осіб) визнає частково. Раніше не судимий. Стосунки зі співкамерниками намагається підтримувати рівні та спокійні, у створенні конфліктних ситуацій поміченим не був. Має середню спеціальну освіту, володіє спеціальністю електрогазозварювальника. З рідних має матір, батька та дружину. Соціально-корисні зв?язки підтримує шляхом отримування посилок та передач. До працівників слідчого ізолятору відноситься переважно адекватно. Військовослужбовець, має посвідчення учасника бойових дій. Здійснює цілеспрямовані спроби стати на шлях виправлення шляхом залучення до суспільно-корисної праці, за що має вищезазначене заохочення у виді подяки. В планах на майбутнє - повернутися до сім?ї, до соціально нормованого та законослухняного способу життя.
Щире розкаяння у вчиненому, що виразилося у беззаперечному визнанні своєї вини, критичному ставленні до своїх дій та наданні належної критичної оцінки своїй протиправній поведінці, а також бажання залагодити провину, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .
Обставин, що обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.
Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, думку державного обвинувачення та потерпілої сторони, а також враховуючи те, що вчинений ОСОБА_3 злочин віднесений до категорії особливо тяжких, згідно зі ст. 12 КК України, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 286-1 КК України, з урахуванням вимог ст.69-1 КК України, за наявності обставини, що пом`якшує покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також у зв`язку з визнанням обвинуваченим вини.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 286-1 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, крім зазначених вище обставин, враховує та бере до уваги наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності та приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк, визначений санкцією статті обвинувачення.
Зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обрані обвинуваченому такий вид та міра покарання, за глибоким переконанням суду, є необхідні й достатні для його перевиховання та виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень, відповідають не тільки тяжкості вчиненого, обставинам провадження, але і особі обвинуваченого, будуть відповідати цілям покарання.
Долю речових доказів та судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Арешт, накладений ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_17 від 25.12.2024 на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_21 .
Арешт, накладений ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_17 від 25.12.2024 на автомобіль марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_3 (спеціальний реєстраційний номер НОМЕР_4 ) підлягає скасуванню.
З урахуванням визначеного ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, суд дійшов висновку про доцільність до набрання вироком законної сили, залишити відносно останнього дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_3 слід зарахувати час його попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, рахуючи з дня затримання, тобто з 16.12.2024 до дня набрання цим вироком законної сили.
До початку судового розгляду представник ІНФОРМАЦІЯ_2 подав цивільний позов про стягнення з відповідача – обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ІНФОРМАЦІЯ_4 завдану матеріальну шкоду у сумі 1 155 681, 55 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Позов обґрунтовано тим, що згідно з матеріалами кримінального провадження №12024150000001043 від 15.12.2024 та проведених під час досудового розслідування судових експертиз, автомобіль «Hyundai H-1» 2.5 АТ Business, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який є власністю позивача (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії  НОМЕР_24 додається), знищений і відновленню не підлягає. Відповідно до даних бухгалтерського обліку УСБУ в Херсонській області, балансова (амортизаційна) вартість автомобіля «Hyundai H-1» 2.5 АТ Business, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2021 року випуску, він-код НОМЕР_25 , становить 1 155 681, 55 грн. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за викладених вище обставин завдано майнової шкоди, просить стягнути з нього шкоду у зазначеному розмірі.
Захисник обвинуваченого та обвинувачений ОСОБА_3 проти задоволення позову Управління заперечували в повному обсязі за безпідставністю. 
Також представник цивільного позивача ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_20 ( ІНФОРМАЦІЯ_21 ), ОСОБА_12 , завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду на користь позивача ОСОБА_8 у розмірі 20 000 грн. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_20 ( ІНФОРМАЦІЯ_21 ), ОСОБА_12 завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду на користь позивача у розмірі 1 500 000 грн.
У позові зазначено, що у зв`язку зі смертю доньки ОСОБА_16 позивач, яка є людиною похилого віку, залишилася одна без матеріальної підтримки, перенесла важкі душевні страждання у зв`язку з втратою доньки.
У судовому засідання представник потерпілої ОСОБА_8 позов підтримав та уточнив, що зазначена у позові матеріальна шкода у розмірі 20 000 грн. є витратами на правову допомогу. 
Також представник цивільного позивача ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_20 ( ІНФОРМАЦІЯ_21 ), ОСОБА_12 , завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду на користь ОСОБА_9 у розмірі 77 100 грн та кошти у розмірі 1/4 від середньомісячної заробітної плати ОСОБА_16 , її померлого сина, щомісячно – довічно, та одноразово за три роки у сумі 943 958, 52 грн. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_20 ( ІНФОРМАЦІЯ_21 ), ОСОБА_12 завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду на користь позивача у розмірі 1 500 000 грн. 
У позові зазначено, що в внаслідок ДТП онучці позивача, ОСОБА_10 , опікуном якої призначено позивача на підставі рішення ІНФОРМАЦІЯ_22 від 26.02.2025 N?229, було завдано тяжких тілесних ушкоджень у вигляді: відкритого остеоепіфізіолізу лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритого багатоуламкового перелому нижньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, перелому нижньої третини обох кісток правого передпліччя без зміщення, забійної рани лівого стегна, забійної рани лобної ділянки голови, струс головного мозку, які ускладнились травматичним шоком III ступеню, по ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя. Внаслідок отримання даних ушкоджень, онука позивача потребувала лікування та реабілітації, у зв?язку з чим позивач вимушена була понести матеріальні витрати на лікування у розмірі 37100 грн., а також позивач понесла витрати на правову допомогу у розмірі 40 000 грн. Оскільки, позивач втратила єдиного годувальника, свого сина ОСОБА_16 , з урахуванням його середньомісячного грошового забезпечення, яке складало 104 884, 31 грн. та оскільки на утриманні загиблого ОСОБА_16 знаходилася ще дружина та малолітня донька, то частка з заробітку, що припадає на матір становить 1/4 від середньомісячного заробітку сина та становить 104 884, 31/4 = 26 221,07 грн на місяць. Тобто сума відшкодування за три роки наперед становить 26 221, 07*36 (міс) 943958,52 грн. Також зазначила, що зазнала важких душевних страждань в наслідок втрати сина.
У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_9 позов підтримав та уточнив, що зазначена у позові матеріальна шкода у розмірі 37100 грн. понесена в наслідок лікування онуки позивача, щодо 40 000 грн., такі є витратами на правову допомогу.
Також представник цивільного позивача ОСОБА_10 , законним представником якої є ОСОБА_9 , звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_20 ( ІНФОРМАЦІЯ_21 ), ОСОБА_12 завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду на користь потерпілої у кримінальному правопорушенні ОСОБА_10 у розмірі 1/4 від середньомісячної заробітної плати ОСОБА_16 щомісячно -до досягнення нею вісімнадцяти років (у разі навчання у вищому навчальному закладі - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років), та одноразово за три роки у сумі 943 958, 52 грн. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_20 ( ІНФОРМАЦІЯ_21 ), ОСОБА_12 на користь потерпілої у кримінальному правопорушенні ОСОБА_10 - 5 000 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди.
У позові зазначено, що позивач є законним представником ОСОБА_10 , якій в наслідок ДТП завдано важких тілесних ушкоджень та в наслідок якої загинули її батьки. Через загибель батьків ОСОБА_10 втратила годувальника в особі батька, який офіційно працював в ІНФОРМАЦІЯ_23 та який забезпечував їй достатній рівень життя та повністю забезпечував усі матеріальні потреби дитини, до яких вона звикла. Дохід батька був постійним, основним і єдиним джерелом існування для дитини. У зв?язку з цим вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду у розмірі втраченого середньомісячного заробітку батька позивача, ОСОБА_16 на її утримання (із вирахуванням із суми середньомісячного заробітку частки витрат на самого утримувача та інших осіб, що знаходилися на утриманні загиблої особи). Оскільки середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_16 складало 104884, 31 грн. та на утриманні загиблого перебувала дружина та матір, то частка з заробітку, що припадає на доньку становить середнього заробітку батька, що становить 104 884, 31/4 = 26 221, 07 грн. на місяць. Тобто сума відшкодування за три роки наперед становить 26 221,07*36 (міс) 943 985, 52 грн. Крім того, у зв`язку з втратою дитиною своїх батьків, дитина зазнала душевних страждань.
У відзиві на позов ОСОБА_10 , представник ІНФОРМАЦІЯ_21 просив відмовити повністю в його задоволенні. 
У відзиві на позов представник ОСОБА_12 просив в задоволенні позовів пред`явлених до ОСОБА_12 відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_3 частково визнав позови, зазначив, що бажає працювати та відшкодувати потерпілим заподіяну шкоду, однак заявлені розміри вважає непомірними для нього, тому просив стягнути з нього по 500000 грн. на кожну потерпілу.
Захисник обвинуваченого зазначив, що у позовах не наведено доказів того, з яких суджень виходять позивачі визнаючи розміри моральної шкоди та доказів, якими підтверджується зазначена в позовах моральна шкода. Позивачі взагалі не обґрунтовують заподіяну матеріальну та моральну шкоду належними та допустимими доказами.
При вирішенні вказаних цивільних позовів суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ї завдала.
Згідно зі ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Статтею 1187 ЦК України врегульовані питання відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до цієї норми джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.
Статтею 1188 ЦК України визначено підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Спеціальним законом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної, зокрема, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV.
20.06.2024 набрав чинності новий Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX, який введено в дію з 01.01.2025.
У розділі 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №3720-IX від 20.06.2024 зазначено, що розмір регламентної виплати визначається відповідно до положень законодавства, чинних на день настання дорожньо-транспортної пригоди, що є підставою для здійснення МТСБУ такої виплати.
Таким чином, оскільки ДТП сталася 15.12.2024 до даних правовідносин застосовуються норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004.
Щодо позову ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суд керується правовим висновком, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року (755/18006/15-ц), відповідно до якого згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, завдана особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, підлягає відшкодуванню страховиком, у якого застрахована відповідальність особи, а не особою, яка завдала шкоди. Водночас, відповідно до ст. 41 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо шкода заподіяна транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, відшкодовує шкоду потерпілому саме МТСБУ.
Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.
Відповідно до ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
У постанові ВП ВС від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 провадження 14-95 цс20 зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV). Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (постанова ІНФОРМАЦІЯ_24 від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).
Тобто, винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує міру відповідальності страховика або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку який повинен відшкодувати страховик на винуватця – суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
До такого висновку прийшла Велика Палата у постанові від 22 лютого 2022 року у справі №201/16373/16-ц.
У досліджених судом матеріалах справи відсутня інформація щодо страхування цивільно правової відповідальність власника (володільця) транспортного засобу «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
При цьому колісний транспортний засіб марки «HYUNDAI H-1» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водія № АТ2739587 у ПАТ " ІНФОРМАЦІЯ_25 ".
Як зазначено в постанові КЦС ВС від 16 серпня 2023 року у справі №733/1046/21 фактична передача власником транспортного засобу іншій особі навіть із порушенням публічно-правових норм, зокрема, особі, яка не має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, тим не менше породжує правомірне володіння, з огляду на наявність волі власника транспортного засобу. У такому випадку має місце неправомірна експлуатація особою транспортного засобу, що не є тотожним неправомірному володінню особою транспортним засобом, а тому у розумінні п. 1.6 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа не може вважатися такою, відповідальність якої не застрахована. У випадку заподіяння шкоди третім особам під час ДТП особою, яка правомірно володіє забезпеченим транспортним засобом, проте не має посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, такий випадок є страховим і, як наслідок, у страховика виникає обов`язок здійснити страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.
Враховуючи вищевикладене, цивільний позов ІНФОРМАЦІЯ_2 заявлений до неналежного відповідача, оскільки згідно наведених вище положень нормативно-правових актів, відповідати за таким позовом може страховик, а винуватець може відповідати у випадку недостатності страхового відшкодування або встановлення судом обставин, за яких страховик звільняється від обов`язку відшкодувати завдану страхувальником шкоду. 
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови ІНФОРМАЦІЯ_24 від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у справах з подібними правовідносинами: у постанові від 19 серпня 2020 року (справа №201/16327/16-ц, провадження № 61-43384св18), у постанові від 06 грудня 2021 року (справа № 640/10507/18, провадження № 61-18941св20).
За таких обставин у задоволенні позову ІНФОРМАЦІЯ_2 слід відмовити.
Щодо позовів потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , законного представника ОСОБА_10 - ОСОБА_9 про солідарне стягнення завданої шкоди з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_20 ( ІНФОРМАЦІЯ_21 ) та ОСОБА_12 .
Солідарна відповідальність - це один із різновидів цивільно-правової відповідальності, яка настає лише у випадках, прямо передбачених законом чи договором.
Так, у ст. 1190 ЦК України зазначено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
У ст. 543 ЦК України зазначено, що у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково, або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.
Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
В даному випадку, ні в позовних заявах, ні в судових засіданнях представником потерпілих не доведено того, що шкода була заподіяна потерпілим спільними діями чи бездіяльністю усіх трьох відповідачів ( ОСОБА_3 , Моторним транспортним страховим бюро України та ОСОБА_12 ) та, відповідно, в даному випадку у відповідачів виникла солідарна відповідальність перед потерпілими.
За таких обставин, вимоги про стягнення шкоди з відповідачів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_20 та ОСОБА_12 в солідарному порядку є необґрунтованими.
Щодо вимог заявлених до ОСОБА_12 .
Як зазначено вище, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 , автомобіль марки Volkswagen, модель Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_17 , яким керував ОСОБА_3 , зареєстрований за ОСОБА_22 ОСОБА_12 на підставі договору-купівлі продажу є володільцем вказаного автомобіля (т. 3 а.с. 185).
Представником цивільних позивачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , як законного представника ОСОБА_10 , ОСОБА_9 адвокатом ОСОБА_11 у поданих позовах не наведено будь-яких обґрунтувань та підстав щодо пред`явлених ним вимог про стягнення шкоди до ОСОБА_12 , який у даному кримінальному провадженні є потерпілим, а тому в задоволенні позовів до ОСОБА_12 слід відмовити.
Щодо вимог заявлених до ІНФОРМАЦІЯ_20 та ОСОБА_3 .
Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
У пункті «а» підпункту 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) зазначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року, викладеними у постанові №465/4621/16-к, обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст.286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.
Застосування положень Закону у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.
Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст.286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15,16 ЦК України.
Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них передбачена ст. 35 Закону, а саме, шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до Моторного (транспортного) страхового бюро України за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. 
Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. 
Так, згідно з п.36.1. ст.36 Закону рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
Протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи незвернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого статтею 128 КПК України.
Отже, Моторне (транспортне) страхове бюро України приймає таке рішення про здійснення відшкодування (регламентної виплати) також і на підставі рішення суду у разі, якщо спір розглядався в судовому порядку. 
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 заподіяно шкоду у зв`язку зі смертю дочки ОСОБА_16 ; ОСОБА_9 заподіяно шкоду у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_16 ; ОСОБА_10 заподіяно шкоду у зв`язку зі смертю її батьків ОСОБА_16 та ОСОБА_16 , а також останній завдано шкоду її здоров`ю у виді різного ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. При цьому, спричинення цих наслідків перебуває у причинному зв`язку з діяннями ОСОБА_3 , а саме вчиненням ним ДТП, цивільно-правова відповідальність якого не забезпечена, а отже відповідальність несе МТСБУ, але лише у випадках та розмірах, що визначені Законом.
За таких обставин, оскільки вказані особи звернулися до суду з відповідними позовами, то у суду наявні підстави для розгляду позовних вимог, що заявлені цивільними позивачами до МТСБУ і за наявності підстав встановлених Законом, стягувати певні суми на відшкодування потерпілим шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Щодо матеріальної шкоди завданої у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з пунктом 27.2 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Зазначена норма права за способом викладення змісту містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.
Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.
Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
Враховуючи, що після смерті батьків потерпілої ОСОБА_10 , вона залишилася на утриманні своєї бабусі ОСОБА_9 , яка перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_26 та отримує дохід лише у вигляді пенсії, яка очевидно, що не є достатньою для забезпечення нормальної життєдіяльності, а тому має право на відшкодування шкоди у зв`язку з загибеллю доньки. 
Також судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 заподіяно шкоду, пов`язану зі смертю її матері та батька, на утриманні яких вона перебувала. Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу, винної особи не застрахована.
Згідно з п. 13.1 ст. 13 Закону № 1961-IV учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить ІНФОРМАЦІЯ_21 у порядку, визначеному цим Законом.
Оскільки ОСОБА_3 є учасником бойових дій, дана подія є страховою, отже у ІНФОРМАЦІЯ_21 виник обов`язок відшкодувати потерпілій ОСОБА_9 , а також як законному представнику ОСОБА_10 шкоду, заподіяну смертю потерпілих.
Отже, суд керуючись п. 27.2 ст. 27 Закону України та ст. 1200 ЦК України, приходить до висновку про стягнення відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі потерпілій ОСОБА_9 у розмірі 288 000 грн. (8000*36) та неповнолітній ОСОБА_10 у розмірі 576 000 грн. (8000*36) 288000 НОМЕР_26 ).
Щодо матеріальної шкоди, заподіяної потерпілій ОСОБА_10 , пов`язаної з лікуванням.
Як вбачається з рішення виконкому ІНФОРМАЦІЯ_22 від 26.02.2025 №229 у зв`язку зі смертю потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_16 (матері та батька потерпілої ОСОБА_10 ), над нею встановлено опіку та призначено опікуном ОСОБА_9 .
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1, суцільна лінія, п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 13.1, 13.3, 12.9 «б» ПДР України, та дорожнього знаку 3.29 з табличкою 7.2.1, які знаходяться у прямому причинному зв?язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками. Доданими в справі документами підтверджується те, що ОСОБА_10 проходила лікування в період з 27.03.2025 по 10.04.2025, що підтверджується довідками медичного закладу, чеками на придбання ліків відповідно до лікарських призначень за наслідком отриманих в наслідок ДТП травм (т. 1 а.с. 223-236).
Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позову, оскільки тілесні ушкодження потерпілої, та як наслідок її лікування, знаходяться в прямому причинному зв`язку з ДТП, у вчиненні якого визнано обвинуваченого ОСОБА_3 у розмірі, у зв`язку з чим з останнього на користь законного представника підлягають стягненню витрати понесені на лікування ОСОБА_10 у розмірі 37 100 грн.
Щодо відшкодування моральної шкоди на користь потерпілих.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Частиною 1 статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила.
Частиною 2 статті 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Вирішуючи питання щодо наявності спричинення цивільним позивачам моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь цивільних позивачів, суд враховує роз`яснення пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4).
При цьому, судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи.
Також суд бере до уваги кількість потерпілих та реальну можливість відшкодування обвинуваченим спричиненої шкоди, з урахуванням відсутності доказів наявності у останнього необхідного рівня доходу, збережень, майна тощо.
У судовому засіданні встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула мати та батько ОСОБА_10 , ОСОБА_8 втратила доньку, ОСОБА_9 втратила сина.
Дані втрати близьких осіб є передчасними та непоправними.
Враховуючи обставини даної справи, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, з урахуванням принципу розумності і справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 моральної шкоди у розмірі по 500 000 грн. кожній. 
При цьому враховуючи дані обставини справи, а саме те, що потерпіла ОСОБА_10 , якій на час ДТП виповнилося 9 років та яка перебувала в автомобілі та була свідком того як загинули її батьки. Суд вважає за можливе стягнути на користь ОСОБА_9 , законного представника потерпілої ОСОБА_10 , моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн.
Вирішуючи питання з якого з відповідачів підлягають стягненню суми завданої моральної шкоди потерпілим, суд виходить з наступного.
Як зазначено вище, згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до пункту 27.3. ст.27 Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Згідно зі ст.26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Станом на 15.12.2024 в Україні мінімальна заробітна плата становила 8000,00 грн. на місяць. Цей розмір встановлено з 01.04.2024 згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».
Тобто, вказаними нормами Закону передбачено, що моральну шкоду МТСБУ виплачує тільки у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону. 
За таких обставин, відсутні підстави для стягнення з МТСБУ завданої потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9  моральної шкоди.
Разом з тим ОСОБА_9 , яка є законним представником ОСОБА_10 (дочка потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_16 ), має право на відшкодування моральної шкоди від ІНФОРМАЦІЯ_21 за рахунок коштів фонду захисту потерпілих у розмірі 192 000 грн. (8000 х12х2).
При цьому суд зауважує, що учасниками справи не надавалися суду документальні підтвердження отримання нею страхових виплат у рахунок відшкодування моральної шкоди та не повідомлялось про осіб, які не є потерпілі у даному кримінальному провадження, але претендують та/чи отримували такі страхові виплати.
Відповідальність страховика (МСБУ) повинна бути врахована при визначені розміру стягнення з обвинуваченого моральної шкоди. Така позиція суду у повній мірі узгоджується з висновками, викладеними у постанові колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховний Суд від 27.07.2021, прийнятої у справі № 431/1397/20.
Таким чином, компенсацією моральних страждань потерпілої ОСОБА_10 є відшкодування їй обвинуваченим спричиненої моральної шкоди, у визначених судом розмірах, та вираховуванням розміру відшкодування моральної шкоди від ІНФОРМАЦІЯ_21 за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. 
Отже, іншу частину суми заподіяної моральної шкоди ОСОБА_10 у розмірі 808000 грн. слід стягнути з винуватця ДТП ОСОБА_3 .
Крім того з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі по 500 000 грн. кожній.
Щодо витрат на правову допомогу.
У відповідності до ст.118 КПК України, витрати на правову допомогу є процесуальними витратами.
Відповідно до вимог ч.1 ст.124 цього Кодексу, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
За загальним правилом, розмір витрат визначається договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Так, процесуальні кодекси містять загальні положення про те, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою подальшого розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Однак процесуальні кодекси не містять деталізованих вимог до переліку документів, що підтверджують розмір витрат. У зв`язку із цим ВС неодноразово висловлював власну позицію щодо цього питання.
Так, Велика Палата у постанові від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц виснувала, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.). Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, між представником потерпілих адвокатом ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з кожною з них окремо, було укладено договори про надання правової допомоги. Водночас умови договору не містять розміру вартості робіт. Згідно розділу 4 вартість послуг адвоката встановлюється за домовленістю сторін. На підтвердження надання відповідних послуг у заявлених у позовах розмірах представником позивачів не надано доказів по відповідної вартості робіт, а саме: детальні описи робіт, рахунки на оплату, квитанції а також акти надання послуг.
За таких обставин в задоволенні позовів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та законного представника ОСОБА_10 ОСОБА_9 в частині стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню витрати за проведення експертиз № СЕ-19/115-24/23406-ІТ від 21.01.2025 у розмірі 3183,60 грн., № СЕ-19/115-24/23405-ІТ від 09.01.2025 у розмірі 3183,60 грн., № СЕ-19/115-24/23405-ІТ від 09.01.2025 у розмірі 795,90 грн., № 1134-34-25 у розмірі 5088,96 грн., № 1903-34-25 у розмірі 4240,80 грн.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі положень ст. 100 КПК України. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 368-370, 373, 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 10 (десять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 16.12.2024 по день набрання даним вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 286-1 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк десять років виконувати самостійно. 
До набрання вироком законної сили застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити без змін.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 19676 (дев`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят шість) гривень 46 копійок.
В задоволенні цивільного позову ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 500 000 грн.
В іншій частині позову відмовити. 
Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 500 000 грн.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_20 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 288 000 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Цивільний позов законного представника ОСОБА_10 - ОСОБА_9 задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь законного представника ОСОБА_10 - ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 808 000 грн. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь законного представника ОСОБА_10 - ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 37100 грн.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_20 на користь законного представника ОСОБА_10 - ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 192000 грн.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_20 на користь законного представника ОСОБА_10 - ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 576 000 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Арешт, накладений ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.12.2024 на автомобіль марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_21 скасувати.
Арешт, накладений ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.12.2024 на автомобіль марки «Hyundai H-1», реєстраційний номер НОМЕР_3 (спеціальний реєстраційний номер НОМЕР_4 ) скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні:
-подушку безпеки, чохол з підголівника, чохол з керма, дзеркало заднього вигляду (реєстратор) з автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , подушку безпеки, повернути власнику;
- змив з поверхні дверної ручки, змив з поверхні ручки КПП, змив РБК з поверхні дверей з середини, змив з поверхні КПП, змив з передньої ручки дверей водія автомобіля «Hyundai H-1», знищити;
- автомобіль марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власнику;
-автомобіль марки «Hyundai H-I», реєстраційний номер НОМЕР_4 (дійсний ресстраційний номер НОМЕР_3 ) повернути власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Південноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1