ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2026  м.Дніпро справа №904/975/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кучеренко О.І. (доповідач)
суддів: Демчини Т.Ю., Кошлі А.О.
з секретарем судового засідання Кахикало А.С.
за участю представників сторін:
від скаржника: Пікульська К.В., адвокат (в режимі відеоконференції)
від відповідача: Гільбурд Р.Ю., адвокат, Колесова О.Е., адвокат (в режимі відеоконференції)
розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 (суддя Назаренко Н.Г.) у справі
за позовом Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ», м.Нікополь, Дніпропетровська область
про стягнення 219 293 584 грн 00 коп.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовної заяви.
Акціонерне товариство «Укргазвидобування» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб» про стягнення 219 293 584 грн 00 коп., з яких: 157 334 560 грн 59 коп. пені, 61 959 023 грн 41 коп. штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №УГВ 561/30-22 від 31.01.2022 у частині несвоєчасної поставки та непоставки товару. За порушення зобов`язань за цим договором позивач нарахував відповідачу 157 334 560 грн 59 коп. пені та 61 959 023 грн 41 коп. штрафу, які просить стягнути з останнього у примусовому порядку.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 у справі №904/975/24 у задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що факт безпосереднього впливу форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) на виробничу діяльність відповідача та неможливість відповідача уникнути цього впливу доведена належними доказами. Судом враховано те, що у даному випадку відповідач неодноразово повідомляв позивача про об`єктивну неможливість вчасно виготовити та поставити товар за договором, у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, що здійснювалися внаслідок обстрілів, як підприємства, так і міста в цілому.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2025 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 – без змін.
Постановою Верховного Суду від 09.07.2025 скасовано рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2025, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Верховний Суд вказав, що суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили обставин чи викликана неможливість належного виконання зобов`язання саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин, дії, які вчинялися, як позивачем так і відповідачем, як сторонами договору, задля уникнення негативних наслідків їх впливу, а також добросовісність сторін та не перевірили чи мають встановлені обставини необхідні ознаки абсолютності, надзвичайності, непередбачуваності та невідворотності у контексті зумовленої ними неможливості виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару в установлені договором строки, зважаючи на поставку відповідачем товару. Зважаючи на зміст договірних правовідносин сторін, зокрема, узгодження у пункті 8.1 спірного договору обставин звільнення сторін від відповідальності, як за невиконання, так і за неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, необхідно враховувати при новому розгляді справи.
При новому розгляді справи, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» про стягнення 219 293 584 грн 00 коп.
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що матеріалами справи підтверджено наявність форс-мажорних обставин, які мають необхідні ознаки абсолютності, непередбачуваності та невідворотності в аспекті зумовленої ними неможливості виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару у строки, які встановлені договором, обґрунтувавши фактичне здійснення поставки після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України.
Суд також врахував доведеність відповідачем впливу обставин воєнного стану на всі складові виробництва, яке розташоване у м. Нікополь та перебуває під постійними обстрілами, що підтверджується актами комісійного обстеження майна, пошкодженого внаслідок збройної агресії, та витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Суд виходив з того, що відповідач належним чином повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин шляхом направлення листа-повідомлення на електронну адресу, оскільки чинне законодавство не містить визначення письмової форми документа виключно у паперовій формі, тому направлення електронною поштою є належним доказом застосування письмової форми.
Суд першої інстанції врахував, що пунктом 8.1 договору сторони погодили звільнення від відповідальності як за невиконання, так і за неналежне виконання зобов`язань (прострочення поставки), а тому твердження позивача про неможливість звільнення відповідача від відповідальності з огляду на здійснення поставки, хоча і з простроченням, є помилковими.
Суд першої інстанції дійшов висновку про суперечливу поведінку позивача, яка полягала у тому, що позивач спочатку відмовився від прийняття труб та з`єднань виробництва відповідача, посилаючись на неможливість зміни умов договору, а згодом повідомив про готовність їх отримання за умови надання знижки, а після отримання відмови відповідача повернув зазначену продукцію, що свідчить про недобросовісність позивача та дає підстави для висновку про відсутність у нього реального інтересу в отриманні цієї продукції, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
07.01.2026 Акціонерне товариство «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 у справі, у якій просить скасувати рішення у справі та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» 219 293 584 грн 00 коп, з яких: 157 334 560 грн 59 коп пені, 61 959 023 грн 41 коп штрафу.
Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема статті 614, 617 Цивільного кодексу України, статті 218 Господарського кодексу України та статтю 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», без урахування висновків Верховного Суду, згідно з якими непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від зусиль та витрат, які сторона понесла чи могла понести.
Суд не з`ясував і не надав оцінки тому факту, що відповідач у період з 27.06.2022 до 23.06.2023 здійснював поставку товару за договором, що підтверджується видатковими накладними, а отже, у цей період у відповідача була можливість виконувати зобов`язання, що виключає наявність форс-мажорних обставин.
Суд першої інстанції не дослідив належним чином наданий відповідачем Сертифікат Дніпропетровської ТПП №1200-23-3551 від 11.08.2023 та не з`ясував, чи він підтверджує існування обставин, які об`єктивно унеможливлювали належне виконання договірних зобов`язань відповідачем, адже в період дії форс-мажору відповідач все ж таки здійснював постачання трубної продукції позивачу.
Верховний Суд у постанові від 09.07.2025 у справі №904/975/24 прямо вказав, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою фактичні обставини виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, а саме здійснення поставки товару в спірний період – у період дії для відповідача форс-мажорних обставин, однак суд першої інстанції при новому розгляді припустився аналогічних помилок. Скаржник стверджує, що факт виконання зобов`язання та наявність саме в цей період форс-мажорних обставин є взаємовиключними, адже дія непереборної сили саме унеможливлює виконання зобов`язання, а час існування обставин непереборної сили і час виконання зобов`язання не можуть збігатись, оскільки виключають один одного.
Суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги висновок експертів №352/1/25 від 14.08.2025, який є недопустимим доказом, оскільки поданий з порушенням процесуального строку, без їх поновлення, не містить зазначення про те, що висновок підготовлений для подання до суду, а також суперечить наявним у матеріалах справи доказам – видатковим накладним про поставку товару.
Відповідач не довів неможливості альтернативного виконання зобов`язання, зокрема, щодо поставки товару на суму 383 703 373 грн 67 коп. виробництва Voestalpine Tubulars GmbH & Co KG, оскільки відмова контрагента виконати зобов`язання не є форс-мажорною обставиною ні для виробника, ні тим більше для відповідача, а недодержання своїх обов`язків контрагентом не може бути підставою для звільнення від відповідальності.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про суперечливу поведінку позивача, оскільки позивач не заперечував проти внесення змін до договору, однак відповідач не надав пропозицій, які б відповідали вимогам частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме не довів покращення якості товару та не погодив зменшення ціни. Суд не застосував до спірних правовідносин положення статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та не врахував висновки Верховного Суду щодо неможливості зміни істотних умов договору про закупівлю, зокрема предмета договору, без наявності передбачених законом підстав.
Скаржник стверджує, що сплата штрафних санкцій не звільняє сторону від обов`язку виконати зобов`язання, а є мірою відповідальності за порушення, тому вимога про стягнення штрафних санкцій та вимога про виконання договору не є взаємовиключними, а отже, посилання суду на незацікавленість позивача в отриманні товару, як на підставу для відмови в позові є необґрунтованим.
Суд першої інстанції порушив норми процесуального права, зокрема, не дослідив зібрані у справі докази, не надав оцінки суперечностям між ними, прийняв недопустимі докази та встановив обставини, які не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. В порушення договору, яке допущене відповідачем, відбулось в межах комерційних ризиків здійснення ним підприємницької діяльності, оскільки у нього відсутні обставини, які унеможливлювали виконання зобов`язання, а тому відповідач повинен нести визначену договором відповідальність.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» наголошує, що твердження позивача про нібито застосування форс-мажорних обставин виключно у випадку повного невиконання зобов`язання є хибним та суперечить чинному законодавству, оскільки стаття 610 Цивільного кодексу України визначає порушення зобов`язання як його невиконання або виконання з порушенням умов (неналежне виконання), а правові наслідки для обох видів порушення є однаковими.
Відповідач зазначає, що стаття 617 Цивільного кодексу України та частина 2 статті 218 Господарського кодексу України прямо передбачають звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання внаслідок непереборної сили, не розмежовуючи невиконання та неналежне виконання, а у пункті 8.1 договору сторони погодили звільнення від відповідальності, як за невиконання, так і за неналежне виконання зобов`язань.
Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду у справі №912/3323/20 (непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі) не суперечить обставинам цієї справи, адже саме обставини форс-мажору зробили неможливим виконання господарського зобов`язання на тих умовах, які були погоджені сторонами під час укладення договору, постачання конкретного товару, у визначеній кількості, у визначені строки.
Відповідач звертає увагу, що суд першої інстанції належним чином дослідив наявність причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами та неможливістю вчасного виконання зобов`язань, врахувавши активні дії відповідача щодо пошуку альтернативних варіантів поставки, пропозиції внести зміни до договору та фактичне виготовлення і відвантаження аналогічної продукції.
Стосовно твердження апелянта про неможливість зміни умов договору через Закон «Про публічні закупівлі», відповідач зазначає, що ним було запропоновано внести зміни на підставі пункту 3 статті 41 цього Закону (покращення якості предмета закупівлі без збільшення суми договору), оскільки товар власного виробництва мав кращі якісні характеристики та супроводжувався «польовим сервісом», а також на підставі пункту 4 (продовження строку дії договору у разі виникнення обставин непереборної сили).
Відповідач посилається на схожі обставини, коли АТ «Укргазвидобування» укладало аналогічні додаткові угоди з іншими контрагентами (зокрема, з VOREX LLC за договором №УГВ 586/30-22 від 17.02.2022), продовжуючи строки поставки на 1-1,5 роки та приймаючи, як підтвердження форс-мажору навіть листи адміністрацій, що свідчить про вибірковість підходу позивача саме до відповідача.
Щодо процесуальних порушень, про які стверджує апелянт, зокрема, надання доказів, то відповідач зазначає, що оскільки Верховний Суд направив справу на новий розгляд, сторони не обмежені у своїх процесуальних правах під час нового розгляду, а ухвалою суду першої інстанції було прямо встановлено строк для надання пояснень з урахуванням постанови Верховного Суду та доказів на їх обґрунтування.
Відповідач спростовує доводи апелянта про недопустимість висновку експертів №352/1/25 від 14.08.2025, оскільки вказаний висновок містить пряме посилання на проведення економічної експертизи відповідно до вимог Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції, а експерти попереджені про відповідальність за завідомо неправдивий висновок за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.
Відповідач наголошує, що поставка товару за договором, хоча й з порушенням встановлених строків, свідчить про добросовісну поведінку відповідача, який попри незалежні від його волі обставини (постійні обстріли м. Нікополя, пошкодження виробничих цехів, мобілізацію та виїзд персоналу, перебої з електропостачанням) доклав зусиль для його виконання.
Принцип добросовісності, який є однією з основних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України), не може бути проігнорований при вирішенні цього спору, оскільки позивач, вимагаючи стягнення штрафних санкцій у розмірі понад 219 млн. грн, фактично намагається покласти негативні наслідки форс-мажорних обставин, які відчули обидві сторони, лише на сторону постачальника.
Відповідач зазначає, що він вчинив усі можливі та залежні від нього заходи для недопущення господарського правопорушення: своєчасно повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин, інформував про неможливість поставки імпортної продукції, пропонував заміну на товар власного виробництва з кращими якісними характеристиками, виготовив та відвантажив аналогічну продукцію на адресу позивача.
Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кучеренко О.І. (доповідач), суддів: Демчини Т.Ю., Кошлі А.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025, витребувано матеріали справи №904/975/24 з Господарського суду Дніпропетровської області. 
06.02.2026 на виконання ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2026 надійшли матеріали справи №904/975/24.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2026 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 призначено у судовому засіданні 04.03.2026 о 15 год 30 хв.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2026 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 у справі відкладено до 14 год. 30 хв. 22.04.2026. 
22.04.2026 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови у справі.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
За результатами проведення тендеру UA-2021-09-14-007828-b Лот №2–ДК 021:2015 _44160000-9, який було проведено у системі Прозоро, між ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» (Постачальник) та АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» Покупець) було укладено Договір поставки трубної продукції (згідно з графіком) №УГВ 561/30-22 від 31.01.2022 (далі - Договір).
Згідно з пунктом 1.1 Договору Постачальник зобов`язався поставити Покупцеві (товар - Труби насосно-компресорні, допускні патрубки та перехідники до насосно-компресорних труб в асортименті (далі - Товар), який зазначений в специфікаціях, що додається до Договору, а Покупець – прийняти і оплатити такий Товар.
Найменування/асортимент Товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю Товару та загальна ціна Договору вказані у специфікації, яка є Додатком №1 до Договору. Строк поставки Товару визначається графіком поставки Товару, який є Додатком №3 до Договору та є його невід`ємною частиною (пункт 1.2 Договору).
Строк поставки, умови та місце поставки Товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в Специфікації/ях та Графіку поставки до цього Договору (пункт 5.1 Договору).
Датою поставки Товару є дата підписання уповноваженими представниками Сторін акта приймання-передачі Товару, форма якого наведена в Додатку №4 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною (для постачальників, що не є резидентами України) або видаткової накладної. Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з дати підписання Сторонами акта приймання-передачі Товару або видаткової накладної (при наявності двох дат, датою підписання акта приймання-передачі Товару або видаткової накладної вважається дата підписання Покупцем) (пункт 5.2 Договору).
Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товару у строки, встановлені цим Договором (підпункт 6.3.1 пункту 6.3 Договору).
У разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у Графіку поставки товару до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості, із врахуванням ПДВ, непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості, із врахуванням ПДВ, непоставленого або несвоєчасно поставленого товару (ПДВ враховується, якщо постачальник є платником ПДВ) (пункт 7.9 Договору).
Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею Сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо) (пункт 8.1 договору).
Пункт 8.2 договору передбачає, що Сторона, яка не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок обставин непереборної сили, повинна не пізніше, ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі.
Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин (пункт 8.3 Договору).
У разі, коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 60 днів, кожна із сторін має право розірвати цей договір шляхом направлення повідомлення (цінним листом з описом вкладення) про відмову від договору в односторонньому порядку з наданням документу, виданого Торгово-промисловою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин, яким засвідчується існування обставин непереборної сили та те, що такі обставини тривають більше ніж 60 днів поспіль. В такому випадку Договір припиняє свою дію з дати, зазначеної у повідомленні про відмову від договору але не раніше дати отримання повідомлення (пункт 8.4 договору).
У Специфікації №1 від 31.01.2022 (Додаток №1 до Договору) визначені найменування, кількість, ціна і вартість Товару, ДЕСТ/ТУ, УКТЗЕД.
Загальна вартість Товару, який постачається за цією Специфікацією, складає: 901 782 254 грн 40 коп. з ПДВ, а згідно з пунктом 3 цієї Специфікації сторонами узгоджено строк поставки Товару: відповідно до Графіка поставки Товару (пункт 1 Специфікації №1).
У пункті 6 Специфікації №1 сторонами погоджено виробників Товару: Україна, ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ», Австрія, Voestalpine Tubulars GmbH& Co KG.
Згідно з Графіком поставки Товару (Додаток №3) визначено строк поставки Товару: 25% - до 120 календарних днів з дати укладання Договору; 25% - до 150 календарних днів з дати укладання Договору; 25% - до 180 календарних днів з дати укладання Договору; 25% - до 210 календарних днів з дати укладання Договору. Дострокова поставка дозволяється.
Тобто, за домовленістю сторін Договору, граничними строками поставки Товару за кожною поставкою є: 31.05.2022 (25% - до 120 календарних днів з дати укладання Договору); 30.06.2022 (25% - до 150 календарних днів з дати укладання Договору); 30.07.2022 (25% - до 180 календарних днів з дати укладання Договору); 29.08.2022 (25% - до 210 календарних днів з дати укладання Договору).
Постачальник виконав свої зобов`язання з поставки Товару за Договором з порушенням строку поставки на суму 505 332 511 грн 09 коп., за такими видатковими накладними: 76Г0457 від 27.06.2022; 76Г0459 від 30.06.2022; 85Г1264 від 14.07.2022; 85Г1263 від 14.07.2022; 85Г1260 від 14.07.2022; 85Г1259 від 14.07.2022; 85Г1437 від 28.09.2022; 85Г1436 від 28.09.2022; 85Г1435 від 28.09.2022; 85Г1434 від 28.09.2022; 85Г1421 від 28.09.2022; 85Г1420 від 28.09.2022; 85Г1423 від 28.09.2022; 85Г1424 від 28.09.2022; 85Г1418 від 03.10.2022; 76Г0697 від 18.10.2022; 76Г0710 від 28.10.2022; 76Г0711 від 28.10.2022; 85Г1472 від 28.10.2022; 85Г1473 від 28.10.2022; 85Г1476 від 28.10.2022; 85Г1477 від 28.10.2022; 85Г1479 від 28.10.2022; 85Г1481 від 28.10.2022; 76Г0760 від 07.11.2022; 76Г0963 від 27.12.2022; 76Г0981 від 28.12.2022; 76Г0970 від 30.12.2022; 76Г0165 від 02.03.2023; 76Г0166 від 02.03.2023; 99Г0257 від 02.03.2023; 76Г0164 від 03.03.2023; 99Г0268 від 03.03.2023; 99Г0269 від 03.03.2023; 76Г0162 від 03.03.2023; 85Г0139 від 06.03.2023; 85Г0140 від 06.03.2023; 99Г0270 від 08.03.2023; 76Г0206 від 14.03.2023; 76Г0205 від 14.03.2023; 76Г0203 від 14.03.2023; 76Г0201 від 14.03.2023; 76Г0193 від 15.03.2023; 76Г0192 від 15.03.2023; 76Г0223 від 16.03.2023; 76Г0228 від 16.03.2023; 76Г0224 від 16.03.2023; 76Г0225 від 16.03.2023; 76Г0226 від 16.03.2023; 76Г0221 від 16.03.2023; 76Г0219 від 16.03.2023; 76Г0220 від 16.03.2023; 76Г0227 від 16.03.2023; 76Г0232 від 20.03.2023; 76Г0236 від 20.03.2023; 76Г0252 від 27.03.2023; 76Г0253 від 27.03.2023; 76Г0254 від 27.03.2023; 76Г0248 від 27.03.2023; 76Г0238 від 28.03.2023; 76Г0241 від 28.03.2023; 76Г0233 від 28.03.2023; 76Г0311 від 04.04.2023; 76Г0308 від 06.04.2023; 76Г0314 від 06.04.2023; 76Г0315 від 06.04.2023; 76Г0316 від 06.04.2023; 76Г0309 від 06.04.2023; 76Г0310 від 06.04.2023; 76Г0312 від 06.04.2023; 76Г0297 від 07.04.2023; 76Г0298 від 07.04.2023; 76Г0301 від 07.04.2023; 76Г0295 від 10.04.2023; 76Г0296 від 10.04.2023; 76Г0302 від 10.04.2023; 76Г0317 від 11.04.2023; 76Г0318 від 11.04.2023; 76Г0313 від 11.04.2023; 76Г0292 від 11.04.2023; 76Г0294 від 11.04.2023; 85Г0372 від 12.04.2023; 85Г0373 від 12.04.2023; 85Г0374 від 12.04.2023; 85Г0375 від 12.04.2023; 85Г0371 від 12.04.2023; 76Г0288 від 13.04.2023; 76Г0287 від 13.04.2023; 85Г0302 від 13.04.2023; 85Г0383 від 14.04.2023; 85Г0384 від 14.04.2023; 76Г0321 від 16.04.2023; 85Г0380 від 18.04.2023; 85Г0397 від 18.04.2023; 76Г0326 від 18.04.2023; 76Г0328 від 18.04.2023; 85Г0400 від 18.04.2023; 99Г0770 від 18.04.2023; 76Г0322 від 19.04.2023; 76Г0323 від 19.04.2023; 85Г0376 від 19.04.2023; 99Г0769 від 19.04.2023; 76Г0327 від 19.04.2023; 76Г0325 від 19.04.2023; 76Г0324 від 19.04.2023; 76Г0334 від 24.04.2023; 99Г0792 від 24.04.2023; 76Г0331 від 25.04.2023; 76Г0333 від 25.04.2023; 99Г0791 від 26.04.2023; 85Г0313 від 28.04.2023; 180-1-05742 від 30.04.2023; 180-1-05743 від 30.04.2023; 180-1-05740 від 30.04.2023; 85Г0486 від 04.05.2023; 85Г0487 від 04.05.2023; 99Г0917 від 04.05.2023; 99Г0918 від 04.05.2023; 76Г0336 від 04.05.2023; 76Г0337 від 04.05.2023; 76Г0338 від 04.05.2023; 76Г0339 від 04.05.2023; 76Г0340 від 04.05.2023; 76Г0359 від 05.05.2023; 76Г0360 від 05.05.2023; 76Г0347 від 08.05.2023; 76Г0352 від 08.05.2023; 76Г0353 від 08.05.2023; 85Г0538 від 08.05.2023; 85Г0539 від 08.05.2023; 85Г0540 від 08.05.2023; 85Г0541 від 08.05.2023; 76Г0356 від 09.05.2023; 76Г0357 від 09.05.2023; 76Г0361 від 09.05.2023; 76Г0394 від 22.05.2023; 76Г0393 від 22.05.2023; 76Г0392 від 22.05.2023; 76Г0395 від 22.05.2023; 76Г0396 від 22.05.2023; 85Г0647 від 23.05.2023; 76Г0398 від 23.05.2023; 76Г0399 від 23.05.2023; 76Г0400 від 23.05.2023; 76Г0401 від 23.05.2023; 76Г0408 від 26.05.2023; 85Г0679 від 26.05.2023; 85Г0680 від 26.05.2023; 76Г0403 від 26.05.2023; 76Г0404 від 26.05.2023; 76Г0405 від 26.05.2023; 76Г0406 від 26.05.2023; 76Г0402 від 26.05.2023; 85Г0684 від 30.05.2023; 85Г0693 від 30.05.2023; 76Г0424 від 02.06.2023; 76Г0423 від 02.06.2023; 76Г0425 від 02.06.2023; 76Г0419 від 02.06.2023; 76Г0417 від 02.06.2023; 76Г0418 від 02.06.2023; 76Г0426 від 05.06.2023; 76Г0458 від 19.06.2023; 76Г0459 від 19.06.2023; 76Г0457 від 19.06.2023; 76Г0463 від 20.06.2023; 76Г0465 від 20.06.2023; 76Г0464 від 20.06.2023; 76Г0473 від 20.06.2023; 76Г0484 від 21.06.2023; 76Г0491 від 23.06.2023; 76Г0485 від 23.06.2023; 76Г0486 від 23.06.2023.
За умовами договору поставки №УГВ561/30-22 від 31.01.2022 частина труб та з`єднань мала бути виготовлена та поставлена Австрійським виробником Voestalpine Tubulars GmbH & Co KG, але листом від 20.06.2022 даний виробник повідомив, що, зважаючи на тривалі воєнні дії, ускладнення логістики, значне збільшення витрат на сировину, замовлений обсяг труб та з`єднань не може бути виконаний.
У зв`язку з неможливістью постачання продукції виробництва Voestalpine Tubulars GmbH & Co KG, відповідач невідкладно повідомив про це Покупця за договором (позивача у справі), шукав та пропонував контрагенту шляхи вирішення ситуації (замість імпортних товарів було запропоновано здійснити постачання труб та патрубків власного виробництва, які за якістю навіть перевищували ті ТМЦ, які передбачено договором. 
Листами 22.06.2022; 12.07.2022; 02.09.2022; 20.03.2023 відповідач звертався до позивача з інформацією про неможливість постачання імпортних запчастин та пропозицією укласти відповідну додаткову угоду до Договору №УГВ561/30-22 від 31.01.2022 про внесення змін в частині поставки продукції виробництва ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ». В свою чергу, позивач був зацікавлений та розглядав можливість внесення змін до договору №УГВ561/30-22 від 31.01.2022, запросив технічну документацію, яка підтвердила технічну відповідність та навіть перевищення технічних якостей з`єднань, які були запропоновані ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ», запросило надати знижку на продукцію виробництва відповідача (Лист 30.6.-022-3037 від 30.08.2022) задля погодження питання про внесення змін до договору.
ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» у листі 02-09-01 від 02.09.2022 повідомило про неможливість надання знижки, адже відбулося значне (на 35% та 82%) здорожчання енергоносіїв та крім того, продукція виробництва ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» була запропонована до постачання з повним циклом супроводу «польовий сервіс», тобто повністю включені послуги по нагляду за встановленням та використанням продукції.
ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ», не чекаючи оформлення відповідних додаткових угод, з метою недопущення можливих збитків АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ», було скомплектовано та направлено на адресу Покупця 8 машин з високогерметичним різьбовим з`єднанням UPJ (тобто продукцією власного виробництва – аналогом імпортних товарів, які неможливо поставити). 
Позивач, прийняв цей товар лише на зберігання та в подальшому повернув його відповідачу.
Товар, який передбачений у позиціях 1, 1.1 - 1.5 та 5 таблиці Специфікації №1 від 31.01.2022 (Додаток №1 до Договору) виробництва Voestalpine Tubulars GmbH& Co KG, Австрія на суму 383 703 373 грн 67 коп., відповідач не поставив.
Отже, зобов`язання з поставки Товару вартістю 505 332 511 грн 09 коп. відповідач виконав несвоєчасно, та не поставив Товар на суму 383 703 373 грн 67 коп.
Позивач направив відповідачу претензію №30.6-022-4125 від 30.08.2023, у якій посилаючись на порушення підпунктів 1.1, 5.1, підпунктів 6.3.1 пункту 6.3 Договору, Додатку №1 і Додатку №3 до Договору, вимагав сплатити штрафні санкції у розмірі 219 293 584 грн 00 коп.
У відповіді на претензію за вих. №603 від 08.09.2023 відповідач зазначив, що претензія не підлягає задоволенню, у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин. Відповідний лист-повідомлення вих. №075/65-22 від 25.02.2022 про настання форс-мажорних обставин був оформлений та направлений на адресу АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ».
Судом також було встановлено, що після початку повномасштабного вторгнення з боку російської федерації на територію України, та введення воєнного стану із 05 години 24 лютого 2022 року, на підставі наказу №445 від 24.02.2022, виробнича діяльність ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» була призупинена у всіх структурних підрозділах підприємства з 24.02.2022, а увесь персонал підприємства переведений у режим простою з місцезнаходженням поза територією підприємства. Повна зупинка виробничих процесів на підприємстві тривала до 15.04.2022.
Відповідачем у справу надано довідку щодо зменшення чисельності персоналу за період березень-грудень 2022 року на 312 осіб, що складає понад 10% (з причин полишення населенням небезпечного регіону), та довідку про чисельність мобілізованого персоналу відповідача за період з 24.02.2022 до кінця 2022 року, яка склала 374 особи, які обліковувалися за відповідачем, але не виконували свої посадові обов`язки.
Згідно з наказом №502 від 18.04.2022 товариства «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ», підприємство працює в обмеженому режимі, оскільки при спрацюванні сигналу повітряної тривоги, працівники мають відключити електроенергію, зупинити транспортуючі пристрої, агрегати, перекрити газові комунікації, зібрати особисті документи, залишити робоче місце, та не користуючись ліфтами, спуститися до захисних споруд, де перебувати до повідомлення про відсутність небезпеки.
До матеріалів справи відповідачем надано Акти комісійного обстеження майна, яке пошкоджене внаслідок збройної агресії; висновок автотоварознавчого дослідження спеціаліста №1223 від 31.01.2023; копії витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань та висновок експертів №352/1/25 від 14.08.2025, згідно з якими встановлено факти пошкодження виробничих приміщень та вплив фактів введення комендантської години, графіків відключення електричної енергії, обстрілів, сигналів повітряної тривоги, які свідчать про наявність фактичних обставин, які суттєво впливали на діяльність відповідача та зупинення виробництва на підприємстві відповідача.
Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтею 617 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності судам необхідно встановити, які саме зобов`язання за Договором були порушені / невиконані та причину такого невиконання.
У постанові ВС у постанові від 09.07.2025 у справі №904/975/24, якою було скасовано рішення місцевого суду при першому розгляді справи Верховний Суд вказав, що судам необхідно дослідити обставин чи викликана неможливість належного виконання зобов`язання саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин, дії, які вчинялися, як позивачем так і відповідачем, як сторонами договору, задля уникнення негативних наслідків їх впливу, а також добросовісність сторін та не перевірили чи мають встановлені обставини необхідні ознаки абсолютності, надзвичайності, непередбачуваності та невідворотності у контексті зумовленої ними неможливості виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару в установлені договором строки, зважаючи на поставку відповідачем товару.
У пункті 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути. 
Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності.
За загальним правилом ознаками форс-мажорних обставин є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність (подібні за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №910/7495/16, на яку посилається скаржник).
У постанові Верховного Суду від 02.04.2024 у справі №910/9226/23 сформульовано такі загальні висновки щодо застосування положень статті 617 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 218 Господарського кодексу України та статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»:
Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.
Разом з тим форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.
У постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21 Верховний Суд виснував, що між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.
Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне виконання договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.
У пунктах 75-77 постанови від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виснувала таке:
Сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.
Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Колегія суддів враховує, що, направляючи цю справу на новий розгляд, Верховний Суд зазначив, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести; при цьому у даній справі відповідач у період до червня 2023 року виконав у відповідній частині свої зобов`язання перед позивачем, з чого вбачається виконання відповідачем договору у спірний період - період дії для відповідача «форс-мажорних» обставин.
З цього приводу апеляційний господарський суд зазначає таке. У постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі №686/16312/22 зазначено, що на рівні норм Цивільного кодексу України законодавець не внормував застосування конструкції форс-мажору в цивільних відносинах. Традиційно в цивільних відносинах форс-мажор є договірною підставою звільнення від цивільно-правової відповідальності. Проте це не перешкоджає учасникам цивільного обороту врегулювати свої відносини з врахуванням принципу свободи договору.
У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №906/540/22 зазначено, що боржник, який допустив невиконання чи неналежне виконання зобов`язання має право доводити, що це відбулося внаслідок дії непереборної сили.
Підтвердження форс-мажорних обставин може бути підставою для звільнення від відповідальності за часткове або повне невиконання договірних зобов`язань.
На переконання колегії суддів, визначальним у цьому аспекті є умови договору, які регулюють правовідносини сторін у випадку виникнення обставин непереборної сили.
Так, у розділі 8 Договору сторонами були узгоджені умови щодо обставин непереборної сили, а саме: - сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо) (пункт 8.1. Договору); - сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі(пункт 8.2. Договору); - доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та\або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин (пункт 8.3. Договору); - у разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 60 днів, кожна із сторін має право розірвати цей договір шляхом направлення повідомлення (цінним листом з описом вкладення) про відмову від договору в односторонньому порядку з наданням документу, виданого Торгово-промисловою України або іншим уповноваженим на це органом України та/або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин, яким засвідчується існування обставин непереборної сили та те, що такі обставини тривають більше ніж 60 днів поспіль. В такому випадку Договір припиняє свою дію з дати, зазначеної у повідомленні про відмову від договору але не раніше дати отримання повідомлення (пункт 8.4. Договору).
Проаналізувавши зміст розділу 8 Договору, колегія суддів дійшла висновку, що у розділі 8 Договору сторони узгодили такі ознаки обставин непереборної сили, як надзвичайність, непередбачуваність та невідворотність.
Колегія суддів також зазначає, що у Договорі сторонами не було передбачено такої вимоги до обставин непереборної сили як абсолютність, оскільки в пункті 8.1. Договору сторони визнали, що під час існування таких обставин може відбутись неналежне виконання зобов`язань за договором.
Колегія суддів враховує той факт, що спірний договір було укладено 31.01.2022 (тобто менше місяця до початку повномасштабного вторгнення агресора), що свідчить про те, що для постачальника ці обставини є надзвичайними - настання яких не очікувалось при звичайному перебігу справ, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин (відповідач) не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Також ці обставини є невідворотними - настанню яких відповідач не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, у зв`язку з широкомасштабним вторгненням рф. У подальшому, відповідними Указами Президента України було продовжено дію воєнного стану на території України, який триває на момент розгляду справи.
Місто Нікополь піддається систематичним обстрілам з різного виду озброєння, оскільки з 03.03.2022 Запорізька АЕС (м.Енергодар), відстань від якої до м.Нікополь складає 4-6 км, було окуповано військовими силами російської федерації, окупація триває до цього часу. 
Нікопольська міська територіальна громада включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), цей перелік затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 27.07.2022 №169) 23.07.2022. згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 №309 (із змінами відповідно Наказу №19 від 25.01.2024), Нікопольська територіальна громада включена до розділу 3 «Території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси», з не визначеною датою завершення бойових дій, тож бойові дії на цій території тривають станом на дату ухвалення цього рішення.
Колегія суддів враховує фактичні обставини щодо перебування території та будівель відповідача під систематичними артилерійськими обстрілами, внаслідок чого виробничі потужності відповідача зазнали пошкоджень та руйнувань, оскільки виробництво відповідача перебуває у зоні досяжності та здійснення ворожих обстрілів, у зв`язку з чим наявний високий рівень небезпеки для життя та здоров`я працівників відповідача, що очевидно вплинуло на можливості відповідача виготовляти продукцію у довоєнних обсягах та строки. Часткове поновлення виробничих процесів на підприємстві відповідача відбулося з 15.04.2022. Однак, враховуючи Наказ №502 від 18.04.2022, підприємство мало змогу працювати лише в обмеженому режимі, оскільки при спрацюванні сигналу повітряної тривоги, працівники мають відключити електроенергію, зупинити транспортуючі пристрої, агрегати, перекрити газові комунікації, зібрати особисті документи, залишити робоче місце, та не користуючись ліфтами, спуститися до захисних споруд, де перебувати до повідомлення про відсутність небезпеки.
Крім того, під час нового розгляду справи в обґрунтування своєї позиції, відповідач надав до суду висновок експертів №352/1/25 від 14.08.2025. Цим висновком документально та розрахунково підтверджується, що протягом 355 днів 5 годин 45 хвилин робочих днів у період 24.02.2022 до 10.07.2023, виробництво на підприємстві ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» було унеможливлено через об`єктивні фактори впливу, серед яких повітряні тривоги, обстріли на виробничих потужностях підприємства.
Протягом 338 днів 21 годину 31 хвилину робочих днів виробництво на підприємстві ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» було унеможливлено у період виконання договору №УГВ 561/30-22 від 31.01.2022 (період 24.02.2022 - 23.06.2023), з них: у період 24.02.2022 до 29.08.2022 - 110 днів 8 годин 1 хвилина робочих днів, у період з 30.08.2022 до 23.06.2023 - 228 дні 13 годин 30 хвилин робочих днів.
Доводи скаржника щодо порушення відповідачем процесуального законодавства у частині надання висновку експертів №352/1/25 від 14.08.2025, колегією суддів відхиляються з наступних підстав. 
Положеннями статті 46 Господарського процесуального кодексу України визначено ряд обмежень, які унеможливлюють реалізацію сторонами своїх процесуальних прав не можуть бути реалізовані учасниками справи при новому розгляді справи, так при новому розгляді справи забороняється змінювати предмета або підстав позову (частина 4 статті 46). 
Водночас, ні ці правові норми, ні інші не передбачають обмежень чи заборони на подання доказів (зокрема висновків експертів) при новому розгляді справи після направлення її з суду касаційної інстанції. 
Отже, відповідач реалізував своє процесуальне право на подання доказів, яке передбачене статтею 42 та статтею 80 Господарського процесуального кодексу України. 
Направляючи справу на новий розгляд, Верховний суд зазначив про необхідність дослідження та аналізу наявності / відсутності форс-мажорних обставин за договором поставки за спірним договором під час нового розгляду справи, у зв`язку з чим, з метою повного встановлення обставин справи судом, відповідачем було долучено висновок №352/1/25 від 14.08.2025. Більше того, фактично, зміст цього висновку ґрунтується на аналізі загальнодоступної інформації, яка систематизована та викладена у контексті спірних правовідносин. Отже, надання додаткового доказу відповідачем не суперечить нормам процесуального законодавства.
Аналізуючи зміст розділу 8 договору, колегія суддів зазначає, що умовами договору сторони передбачили такі випадки для звільнення від відповідальності: невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором. З підстав виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (у пункті 8.1. договору такою обставиною визнали війну).
Визначили порядок інформування сторони про дію таких обставин непереборної сили - письмове повідомлення, яке повинно бути направлене не пізніше ніж протягом 7 днів з моменту їх виникнення. Та надання доказів виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії. 
Такими доказами сторони визнали, зокрема, документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим на це органом України та\або країни, у якій виникли такі обставини, або яка постраждала внаслідок таких обставин.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що несвоєчасна поставка товару на суму 505 332 511,09 грн (у період з 27.06.2022 до 23.06.2023) є саме неналежним виконанням зобов`язання за договором, яке прямо передбачено сторонами у пункті 8.1. Договору, оскільки обставини непереборної сили не існували під час укладення договору (31.01.2022) та виникли 24.02.2022 поза волею сторін (та визначення конкретної події – війна).
З урахуванням наведених положень договору, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач належним чином виконав своє зобов`язання щодо повідомлення замовника про дію обставин непереборної сили, повідомивши протягом 7 днів з моменту їх виникнення відповідача.
Також судом враховано, що відповідачем були надані позивачу докази виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії (сертифікат Торгово-промислової палати України, що також узгоджується з умовами пункту 8.3. Договору).
Слід відзначити, що у постанові Верховного Суду від 05.10.2023 у справі №380/7479/22 Суд вказав, що зазначені у частині 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» події, зокрема, такі як збройний конфлікт, ворожі атаки, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна тощо є надзвичайними та невідворотними обставинами (обставинами непереборної сили).
Також колегією суддів враховано позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.01.2026 у справі №580/2189/25, де зазначено, що саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має доводитись шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної Торгово-промислової палати, а у разі необхідності - іншими належними доказами, що можуть підтвердити вплив цих обставин на здатність певною стороною виконати своє зобов`язання.
На підтвердження обставин непереборної сили, відповідачем отримано Сертифікат №1200-23-3551 від 11.08.2023 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який виданий Дніпропетровською торгово-промисловою палатою. За змістом цього Сертифікату засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, які спричинили загальну військову мобілізацію, розташування ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» на території активних бойових дій, військові дії: обстріли з РСЗВ та ствольної артилерії, Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: поставити Труби насосно-компресорні, допускні патрубки та перехідники до насосно-компресорних труб в асортименті, зазначеному в Специфікації №1 до Договору поставки трубної продукції (згідно з графіком) №УГВ561/30-22 від 31.01.2022, у термін до 01.06.2022, до 01.07.2022, до 31.07.2022, до 30.08.2022. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання: 24.02.2022; дата закінчення: тривають на 11.08.2023.
На підтвердження наявності форс-мажорних обставин відповідач також надав такі письмові докази: копію наказу №445 від 24.02.2022 про зупинення виробничої діяльності; повідомлення з електронної пошти від 01.03.2022; копію повідомлення №075/65-22 від 25.02.2022; копію листа №2024/02.0-7.1 від ТПП України; довідку про дані поштового сервера; роздруківка повідомлення з електронної пошти від 17.03.2022; копію Повідомлення №075/69-22 від 17.03.2022; копії Актів комісійного обстеження майна, пошкодженого внаслідок збройної агресії; висновок автотоварознавчого дослідження спеціаліста №1223 від 31.01.2023; копії витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань; копії наказів по ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ»; копію повідомлення від ДТЕК про застосування графіку обмежень використання електричної енергії; довідку щодо кількості звільненого персоналу; довідку щодо кількості мобілізованого персоналу; копію Рішення Ради оборони №2 від 22.02.2022 про запровадження комендантської години; копію Розпорядження Нікопольської військової адміністрації №14 від 02.03.2022 про світломаскування; статистику повітряних тривог ресурсу https://alarmmap.online/region/nikopolskyy-rayon/nikopolska-terytorialna-hromada/ статистики повітряних тривог по Нікопольській територіальній громаді за період від 22.02.2022 до 31.12.2022, тривалість дії повітряних тривог складає 3 місяці, 19 днів, 2 години, 36 хвилин (протягом 2022 року), що складає 34,86%. Відповідно час задля проведення господарсько-виробничої діяльності зменшився у даний період часу, оскільки після сигналу тривоги працівники підприємства мали вжити заходів для зупинення виробництва, а після скасування сигналу тривоги заново запустити виробництво.
Враховуючи викладене, колегія суддів констатує, що відповідачем надані достатні та переконливі докази на підтвердження неможливості належного виконання зобов`язань за договором, спричинене дією непереборної сили. Також у цій справі наявний причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару за договором.
Щодо непоставки продукції виробництва Voestalpine Tubulars GmbH & Co KG, то як було зазначено вище, за умовами договору частина труб та з`єднань мала бути виготовлена та поставлена Австрійським виробником Voestalpine Tubulars GmbH & Co KG.
Посилаючись на запровадження воєнного стану в Україні з 24.02.2022, Австрійський виробник Voestalpine Tubulars GmbH & Co KG у листі від 20.06.2022 повідомив відповідача, що війна в Україні вже серйозно впливає на економічні відносини австрійських компаній зі Східною Європою. А щодо Вашої потреби у трубах 89 та 48 мм у 2022 році, то через триваючі військові дії, санкції уряду, значне збільшення витрат на сировину та матеріально-технічні ускладнення, послуги, які узгоджені договором, більше не можуть надаватися. Обмовки про форс-мажорні обставини зазвичай дозволяють стороні, на яку впливають обставини поза її контролем, призупинити виконання своїх зобов`язань. Форс-мажор вимагає надзвичайної події, яка впливає на бізнес ззовні, не відбувається з певною періодичністю та регулярністю, не очікується і не може бути попереджена чи усунена навіть за максимально розумного ступеня обережності. З цієї причини наша компанія змушена повідомити Вас, що замовлені вами об`єми труб та асортимент з`єднань не можуть бути виготовлені. (т. 2 а.с. 224).
ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» направило на адресу АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» листи від 22.06.2022, 12.07.2022, 02.09.2022, 20.03.2023 з інформацією про неможливість постачання імпортних запчастин та пропозицією укласти відповідну додаткову угоду до Договору про внесення змін у цій частині, шляхом поставки продукції виробництва ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ».
Позивач у листах від 24.06.2022, від 15.07.2022 запросив у ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» документацію, яка б підтвердила технічну відповідність технічних якостей з`єднань, які були запропоновані ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ».
У листі від 30.08.2022 АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» запросило у ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» надати знижку на продукцію виробництва задля погодження питання про внесення змін до договору.
ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» повідомило про неможливість надання знижки, посилаючись на значне подорожчання енергоносіїв (на 35% - газ, на 82% - електроенергія) та, крім того, продукція виробництва ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» була запропонована до постачання з повним циклом супроводу "польовий сервіс", тобто повністю включені послуги по нагляду за встановленням та використанням продукції (лист №02-09-01 від 02.09.2022).
Також ТОВ«ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ», не чекаючи оформлення відповідних додаткових угод, з метою недопущення можливих збитків АТ«УКРГАЗВИДОБУВАННЯ», було скомплектовано та направлено на адресу Покупця 8 машин з високогерметичним різьбовим з`єднанням UPJ (тобто продукцією власного виробництва - аналогом імпортних товарів). Позивач прийняв цей товар на зберігання, але у подальшому повернув його відповідачу.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що відповідач звертався до позивача з пропозиціями альтернативного виконання іншої частини договору, шляхом постачання аналогічних товарів виробництва відповідача. 
Оскільки причиною не поставки відповідачем продукції австрійського виробництва є саме обставини непереборної сили (про що Voestalpine Tubulars GmbH & Co KG повідомило у листі від 20.06.2022), які відповідач не міг передбачити при укладенні договору, у той же час вживав усіх можливих та залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (частина 1 статті 614 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Отже, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини 1, 2 статті 614 Цивільного кодексу України).
Велика Палата Верховного Суду у пункті 55.1 постанови від 29.06.2022 у справі №477/874/19 зазначила про те, що за змістом частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання - це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання, зокрема для запобігання заподіянню шкоди.
Виходячи зі змісту Договору, умови якого були досліджені судом, сторони не передбачили іншого, зокрема, що відповідальність у вигляді сплати неустойки могла бути застосована за відсутності вини особи, що порушила зобов`язання.
Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Так, застосування принципу справедливості передбачено і нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, частиною 1 статті 6 якої гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу, що одним із елементів передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий розгляд справи судом є змістовне, а не формальне тлумачення правової норми (рішення від 23.10.1985 у справі «Бентем проти Нідерландів»).
Правосуддя, за своєю суттю, визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 9 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування під час розгляду справи категорій стандартів доказування - правил, які дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
З набранням чинності Законом України №132-IX від 20.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», серед іншого, були внесені зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з достатність доказів на нову – вірогідність доказів та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування вірогідності доказів.
Стандарт доказування вірогідності доказів, на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» звернув увагу, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Колегія суддів зауважує, що саме суд має забезпечити право особи на справедливий суд (справедливу судову процедуру).
Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що є очевидним, що відповідач не мав можливості виготовляти та поставляти товар у ті строки, у які виробляв і на які розраховував до 24.02.2022 і така неможливість була спричинена військовою агресією проти України, а не внаслідок власного прорахунку в підприємницькій діяльності відповідача. Також відповідач довів, що вчиняв усі можливі та необхідні дії з метою забезпечення виконання своїх договірних зобов`язань перед позивачем.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що матеріалами справи підтверджується, що відповідач вжив всіх залежних від нього заходів для належного виконання зобов`язання, у зв`язку з чим наявні правові підстави для звільнення його від відповідальності за неналежне виконання договору.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
В цій справі колегія суддів дійшла висновку, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
За результатом апеляційного перегляду справи колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у цій справі рішення, відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду таким, що підлягає залишенню без змін.
Судові витрати.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 269, 275, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду. Якщо у судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судового рішення, або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 07.05.2026

Головуючий суддя О.І. Кучеренко

судді Т.Ю. Демчина

А.О. Кошля