ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 р.	Справа № 440/15534/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2026, головуючий суддя І інстанції: В.І. Бевза, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/15534/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБРІЙ» 
до  Головного управління ДПС у Полтавській області    
про скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОБРІЙ», звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкових повідомлень-рішень, а саме:
- податкового повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120280701 форми “Р”, яким ТОВ “ОБРІЙ” збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 527494,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 131873,50 грн;
- податкового повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року №00120290701 форми “В4”, яким встановлено завищення від`ємного значення суми ПДВ у розмірі 537767,00 грн;
- податкового повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120340701 форми “ПС”, яким за не подання повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти пов`язані з оподаткуванням до ТОВ “ОБРІЙ” застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 54060,00 грн;
- податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2024 року №00178610701 форми “ПС”, яким за не подання повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти пов`язані з оподаткуванням до ТОВ “ОБРІЙ” застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 49980 грн;
- податкового повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120310701 форми “ПН”, яким ТОВ “ОБРІЙ” нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 474885,50 грн;
- податкового повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120300701 форми “ПС”, яким ТОВ “ОБРІЙ” нараховано штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 12327,50 грн.
У проваджені цієї справи перебуває, з урахуванням роз`єднання позовних вимог, на розгляді наступний предмет позову щодо оскарження податкових повідомлень-рішень:
- податкового повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року № 00120280701 форми “Р”, яким ТОВ “ОБРІЙ” збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 527494,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 131873,50 грн;
- податкового повідомлення-рішення від 23 серпня 2024 року №00120290701 форми “В4”, яким встановлено завищення від`ємного значення суми ПДВ у розмірі 537767,00 грн;
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 23 серпня 2024 року № 00120280701 форми “Р”, від 23 серпня 2024 року №00120290701 форми “В4”.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області по роботі з великими платниками податків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБРІЙ» судові витрати зі сплати судового збору 14365,61 грн. (чотирнадцять тисяч триста шістдесят п`ять гривень 61 коп.).
Відповідач, Головне управління ДПС у Полтавській області, не погодившись з даним рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. 
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Головним управлінням ДПС у Полтавській області, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 77, п. 81.1 ст. 81, п. 82.1 ст. 82, 69.35 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 (далі – ПК України), плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2024 рік, на підставі наказу Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.05.2024 № 1304-П проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «ОБРІЙ», податковий номер 03795997 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2018 по 31.03.2024, валютного законодавства за період з 01.01.2018 по 31.03.2024, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.03.2024 та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.03.2024.
За результатами перевірки складений акт №9393/16-31-07-01-02/03795997 від 08.07.2024 (далі – акт перевірки), яким встановлені наступні порушення податкового обліку з ПДВ:
1. п. 187.1 п. 188.1 п. 198.2, п. 198.3 п. 198.5 п.198.6 cm.198, п. 201.1, п. 201.2, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (надалі - ПK України), п. 16 Наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в сумі 527 494 грн., в т.ч. за березень 2023 — 49005 грн., липень 2023 - 478 489 грн.;
2. п. 187.1 п. 188.1 п. 198.2, п. 198.3 п. 198.5 п.198.6 ст.198, п. 201.1, п. 201.2, п. 201.10 ст. 201 IIK України, п. 16 Наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», в результаті чого встановлено завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21) на суму 537 767 грн., в т.ч. за березень 2024 в розмірі 537 767 грн.
3. п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПK України не зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ 64120 грн., в т.ч. за в т.ч. за 4 квартал 2018 — 26440 грн., 1 квартал 2019 — 15570 грн.;
4 квартал 2019 — 3881 грн., 1 квартал 2020 — 7318 грн., грудень 2020 — 4078 грн., березень 2021 — 6833 грн. 4. п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПK України не зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ 949 771 грн., в т.ч. за грудень 2020 — 643 556 грн., березень 2021 — 187 291 грн., лютий 2023 — 118 924 грн.
Позивач не погодився з висновками акту перевірки та 31.07.2024 подав до відповідача заперечення №339-ОБ, які залишив контролюючий орган без задоволення, надав відповідь платнику податків від 19.08.2024 №24297/6/16-31-07-01-08, якою висновки акту перевірки залишені без змін, а заперечення без задоволення та направив наступні податкові повідомлення-рішення:
- від 23.08.2024 № 00120280701 форми «Р», яким ТОВ «ОБРІЙ» збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 527 494,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 131 873,50 грн.;
- від 23.08.2024 №00120290701 форми «В4», яким встановлено завищення від`ємного значення суми ПДВ у розмірі 537 767,00 грн.;
- від 23.08.2024 № 00120310701 форми «ПН», яким ТОВ «ОБРІЙ» нарахований штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 474 885,50 грн.;
- від 23.08.2024 № 00120300701 форми «ПС», яким ТОВ «ОБРІЙ» нарахований штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 12 327,50 грн.
У цій справі предметом та підставами оскарження є податкові повідомлення-рішення:
- від 23.08.2024 № 00120310701 форми «ПН», яким ТОВ «ОБРІЙ» нарахований штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 474 885,50 грн.;
- від 23.08.2024 № 00120300701 форми «ПС», яким ТОВ «ОБРІЙ» нарахований штраф за відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань на суму 12 327,50 грн.
Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення в порядку адміністративного оскарження до ДПС України.
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги позивача від 20.11.2024 №35015/6/99-00-06-01-01-06, скарга залишена без задоволення, податкові повідомлення-рішення від 23.08.2024 №№00120280701, 00120290701, 00120310701, 00120300701, 00120340701 – без змін.
Рішення ДПС України від 20.11.2024 №35015/6/99-00-06-01-01-06 позивач отримав 28.11.2024.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 23.08.2024 № 00120280701 форми «Р», яким збільшена суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 527 494,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 131 873,50 грн.
Відповідно до п. 3.1.2.4 акту перевірки «Інформація щодо встановлених порушень реєстрації (відсутності реєстрації) податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або щодо виявлення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкових накладних», перевіркою встановлено, що в порушення п. 201.1 п. 201.10 ст. 201 ПК України не здійснена реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме:
1. ТОВ «ОБРІЙ» не виписало та не зареєструвало податкові накладні на суму ПДВ, що підлягала самостійному нарахуванню по операціях, що не використані в господарській діяльності на загальну суму ПДВ 64120 грн., в т.ч. за в т.ч. за 4 квартал 2018 - 26440 грн., 1 квартал 2019 - 15570 грн., 4 квартал 2019 – 3881 грн., 1 квартал 2020 - 7318 грн., грудень 2020 - 4078 грн., березень 2021 - 6833 грн.
За результатами перевірки ТОВ «ОБРІЙ» з питань правильності нарахування податку на додану вартість встановлено не нарахування умовного продажу по товарах, які не використовується в господарській діяльності підприємства у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту (суть порушення описано в п. 3.1.2.1 акту перевірки).
2. ТОВ «ОБРІЙ» не виписало та не зареєструвало податкові накладні на суму ПДВ, що підлягала самостійному нарахуванню по операціях з реалізації капітальних поліпшень орендованих основних засобів на загальну суму ПДВ 949 771 грн., в т.ч. за грудень 2020 - 643 556 грн., березень 2021 - 187 291 грн., лютий 2023 - 118 924 грн.
За результатами перевірки ТОВ «ОБРІЙ» з питань правильності нарахування податку на додану вартість встановлено не нарахування продажу по реалізації капітальних поліпшень орендованих основних засобів (суть порушення описано в п.3.1.2.1 акта перевірки).
Згідно із п. 3.1.2.1. «Податкові зобов`язання» п. 3.1.2. «Податок на додану вартість» акту перевірки, за період з 01.01.2018 по 31.03.2024 ТОВ «ОБРІЙ» задекларовано податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 241 915 712 грн.
Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.01.2018 по 31.03.2024 встановлено їх заниження в сумі 1013891 грн., в т.ч. за 4 квартал 2018 - 26440 грн., І квартал 20 І 9 - 15570 грн., 4 квартал 2019 - 3881 грн., 1 квартал 2020 - 7318 грн., грудень 2020 - 647 634 грн., березень 2021 - 194 124 грн., лютий 2023-118 924 грн.
Між орендарем позивачем та орендодавцем СТОВ «ПРИДНШРОВСЬКИЙ КРАЙ» укладені договори оренди нерухомого майна від 24.05.2018 №ОЗ 531/59150, від 01.11.2019 №ОРН534/5915, 01.11.2020 №ОРН534/5915, відповідно до п. 1.1. яких, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати за плату Орендареві у строкове користування, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування основні засоби – нерухоме майно, яке є приватною власністю Орендодавця згідно переліку у Додатку №1, який є невід`ємною частиною Договору оренди нерухомого майна. Відповідно до п. 7.2. у редакції договорів оренди з врахуванням додаткових угод (від 10.09.2018, 04.11.2019, 10.05.2021), окрім іншого орендар має право здійснювати самостійно та за власний кошт капітальний ремонт/поліпшення об`єктів нерухомого майна, які використовуються ним у господарській діяльності. Такий капітальний ремонт/поліпшення не підлягають відшкодуванню власником/ орендодавцем та амортизуються орендарем, а самі поліпшення безперервно використовуються у господарській діяльності.
ТОВ «ОБРІЙ» протягом 2018-2019 років здійснювало капітальні поліпшення орендованих основних засобів (молочно-товарних ферм у с. Біївці Лубенського району, с. Вишневе Оржицького району, с. Савинці Оржицького району). Так за період з 01.01.2018 по 31.12.2019 року здійснено капітальних поліпшень на суму 4748855 грн., які здійснені підрядниками, а саме:
ПП «АМТ ГРУП» п. н. 32584007:
- Акт 1 за липень 2019 року - ремонт покрівлі корівника у с. Біївці Лубенського району на суму 622878 грн. в т. ч. ПДВ - 103813 грн.
- Акт 2 за грудень 2019 року- демонтаж та монтаж металевого навісу для годівлі корів ус. Вишневе на суму 295235,53 грн. в т. ч. ПДВ - 49205,92 грн.
- Акт 1 за грудень 2019 року - демонтаж та монтаж металевого навісу для годівлі корів у с. Вишневе на суму 431385,12 грн. в т. ч. ПДВ - 71897,52 грн.
- Акт 3 за січень 2020 року - демонтаж та монтаж металевого навісу для годівлі корів у с. Вишневе на суму 32370 грн. в т. ч. ПДВ - 5395 грн.
ФОП ОСОБА_1 2546116776
- Акт № СА-0000018 від 13.11.2019 частковий ремонт даху корівника в с. Савин ці на суму 219801, 12 грн. в т.ч. ПДВ - 36633,52 грн.
ТОВ «Гефест Строй» п. н. 37486960
- Акт б/н б/д капітальний ремонт даху корівника в с. Вишневе на суму І 049689 грн. без ПДВ.
- Акт б/н б/д капітальний ремонт приміщень для молочного устаткування корівника № 1 в с. Вишневе на суму 69892 грн. без ПДВ.
ФОП Муравейник В.М. 2636310719
- Акт N° 1 від 11.10.2018 ремонт даху корівника в с. Вишневе на суму 563370 грн-. без ПДВ.
- Акт за листопад 2018 ремонт даху корівника в с. Вишневе на суму 761479,38 грн. без ПДВ.
- Акт № 2 за листопад 2018 ремонт добудова до корівника в с. Вишневе на суму 140860 грн. без ПДВ.
ФОП ОСОБА_2 3070007339
- Акт за серпень 2021 ремонт даху с. Савинці на суму 303000 грн. без ПДВ.
ТОВ «БК-РЕСПЕКТ» 43517301
- Акт б/н за червень 2020 частковий ремонт даху корівника в с. Савинці Оржицького району на суму 130140 грн. в т.ч. ПДВ - 21690 грн..
ФОП ОСОБА_3 3255615077
- Акт за червень 2020 ремонт даху корівника в с. Біївці на суму 417392,21 грн. без ПДВ.
ТОВ «ОБРІЙ» в грудні 2020, березні 2021 та лютому 2023 року придбало молочно-товарні ферми згідно договорів від 23.12.2020, 04.03.2021, l 5.02.2023:
МТФ Вишневе (об`єкти нерухомості у с. Вишневе Лубенського району Полтавської області) викуплені ТОВ “ОБРІЙ” 23.12.2020;
МТФ Біївці (об`єкти нерухомості у с. Біївці Лубенського району Полтавської області) викуплені ТОВ“ОБРІЙ” 04.03.2021;
МТФ Савинці (об`єкти нерухомості у с. Савинці Лубенського району Полтавської області) викуплені ТОВ “ОБРІЙ” 15.02.2023.
Позивач придбав у орендодавця-власника СТОВ «ПРИДНШРОВСЬКИЙ КРАЙ» зазначені об`єкти нерухомості, які поставлені на баланс позивача, як власні основні засоби - об`єкти нерухомості.
Основні засоби, капітальний ремонт/поліпшення яких здійснено позивачем, відповідно до вищезазначених господарських операцій оренди, перейшли у власність позивача одночасно із закінченням договорів оренди та безперервно увесь період 2018-2023 використовувалися у господарській діяльності позивача.
22.12.2020, 03.03.2021 та 14.02.2023 між товариствами ТОВ «ОБРІЙ» - Орендар та СТОВ «ПРИДНШРОВСЬКИЙ КРАЙ» - Орендодавець, укладені акти приймання - передачі повернення майна з оренди, в яких Орендар не скористався правом на відшкодування вартості капітальних поліпшень орендованих основних засобів.
Судом встановлені обставини, що 22.12.2020, 03.03.2021 та 14.02.2023 повернутий позивачем об`єкт оренди, а на наступний день 23.12.2020, 04.03.2021, l 5.02.2023 такий об`єкт оренди викуплений позивачем.
Відомості щодо переходу права власності на зазначені об`єкти нерухомого майна підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наданим позивачем, та не є спірною обставиною у цьому спорі.
У змісті акту перевірки п. 3.1.2.1. «Податкові зобов`язання» п. 3.1.2. «Податок на додану вартість» контролюючим органом здійснені твердження, що при поверненні такого об`єкта поліпшення вважається безплатно наданою послугою, яка підлягає обкладенню ПДВ за основною ставкою. При цьому база оподаткування визначається виходячи із ціни придбання товарів (послуг), використаних для поліпшення об`єкта оренди. ТОВ «ОБРІЙ» при поверненні майна з оренди повинно здійснити реалізацію капітальних поліпшень орендарю, чим порушені п. 187.1 п. 188.1 ПК України внаслідок чого занижені податкові зобов`язання з ПДВ на суму 949771 грн., в т.ч. за грудень 2020 - 643 556 грн., березень 2021 - 187 291 грн., лютий 2023 - 118 924 грн. У порушення п. 201.1 ст. 201 ПК України не здійснена реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 949771 грн. за рахунок не нарахування зобов`язань по капітальних поліпшеннях орендованих основних засобів.
У змісті акту перевірки п. 3.1.2.1. «Податкові зобов`язання» п. 3.1.2. «Податок на додану вартість» контролюючим органом здійснені твердження, що ТОВ «ОБРІЙ» не виписані та не зареєстровані податкові накладні на суму ПДВ, що підлягала самостійному нарахуванню по операціях, що не використані в господарській діяльності на загальну суму ПДВ 64120 грн. Перевіркою встановлено, що ТОВ «ОБРІЙ» віднесені до податкового кредиту суми ПДВ, по придбаним товарам, які не пов`язані з господарською діяльністю ТОВ «ОБРІЙ», а саме: «Набір сувенірної продукції, цукерки, подарунковий набір (сумка через плече, подарунковий пакет, листівка), плед з логотипом і листівкою в подарунковому пакеті». Такі операції ТОВ «ОБРІЙ» по придбанню вищезазначених товарів не є господарською діяльністю підприємства, в розумінні пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, що є порушенням п. 198.5 ст.198 ПК України, внаслідок чого встановлене заниження податкового зобов`язання в сумі 64120 грн. за рахунок не нарахування підприємством компенсуючих податкових зобов`язань на вартість товарів, які не пов`язані з господарською діяльності платника. У порушення п. 201.1 ст. 201 ПК України не здійснена реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 64119 грн. за рахунок не нарахування компенсуючих зобов`язань по товарах, які не використовується в господарській діяльності підприємства у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту.
Дане порушення встановлене за наступними податковими накладними: №152, дата виписки – 02.03.2020, загальна сума коштів що підлягає сплаті - 43 905,67 грн., сума ПДВ - 7 317,61 грн., обсяг операцій за ставкою 20% - 36 588,06 грн., номенклатура товарів/послуг - набір сувенірної продукції з логотипом замовника, акт списання ТМЦ - 6409 від 18.03.2020; №3, дата виписки – 01.03.2019, загальна сума коштів що підлягає сплаті - 93 420,00 грн., сума ПДВ - 15 570,00 грн., обсяг операцій за ставкою 20% - 77 850,00 грн., номенклатура товарів/послуг - органайзер дорожній, шкіра, з тисненням логотипу Замовника, акт списання ТМЦ - 5158 від 31.03.2019; № 30, дата виписки – 09.08.2018, загальна сума коштів що підлягає сплаті - 4 418,40 грн., сума ПДВ - 736,40 грн., обсяг операцій за ставкою 20% - 3 682,00 грн., номенклатура товарів/послуг - універсальна мобільна батарея з логотипом, акт списання ТМЦ - 8802 від 29.11.2018; №50, дата виписки – 12.10.2018, загальна сума коштів що підлягає сплаті - 138 852,00 грн., сума ПДВ - 23 142,00 грн., обсяг операцій за ставкою 20% - 115 710,00 грн., номенклатура товарів/послуг - плед з логотипом і листівкою в подарунковому пакеті, акт списання ТМЦ - 7439 від 31.10.2018; №546, дата виписки – 04.12.2018, загальна сума коштів що підлягає сплаті - 15 372,00 грн., сума ПДВ - 2 562,00 грн., обсяг операцій за ставкою 20% - 12 810,00 грн., номенклатура товарів/послуг - цукерки, акт списання ТМЦ - 10834 від 31.12.2018; №4132, дата виписки – 17.12.2019, загальна сума коштів що підлягає сплаті - 23 285,40 грн., сума ПДВ - 3 880,90 грн., обсяг операцій за ставкою 20% - 19 404,50 грн., номенклатура товарів/послуг - цукерки, акт списання ТМЦ - 24897 від 31.12.2019; №6498, дата виписки – 30.11.2020, загальна сума коштів що підлягає сплаті - 24 467,40 грн., сума ПДВ - 4 077,90 грн., обсяг операцій за ставкою 20% - 20 389,50 грн., номенклатура товарів/послуг - цукерки, акт списання ТМЦ - 24243 від 31.12.2020; № 82, дата виписки – 08.10.2020, загальна сума коштів що підлягає сплаті - 40995,9 грн., сума ПДВ - 6832,65 грн., обсяг операцій за ставкою 20% - 34163,25 грн., номенклатура товарів/послуг - подарунковий набір (сумка через плече, подарунковий пакет, листівка), акт списання ТМЦ - 3246 від 09.03.2021; загальна сума ПДВ за цими податковими накладними - 64 119,46 грн.
На підтвердження руху товарів у рекламних акціях позивача, що пов`язані із його господарською діяльністю надані пояснення та докази з метою інформування про господарську діяльність товариства та залучення до співпраці інших суб`єктів господарювання, а також отримання позитивної ділової репутації, що є чинником розвитку товариства та залучення фінансових вливань, покращення функціонального та комфортного забезпечення належних умов праці працівників, створення відчуття працівників в приналежності до компанії списані на матеріальні витрати підприємства відповідно до наступних актів: Акту списання ТМЦ № 8802 від 29.11.2018 року Універсальні мобільні батареї на суму 3 682,00 грн., Акту списання ТМЦ № 5158 від 31.03.2019 року Органайзери з логотипом на суму 77 850,00 грн., Акту списання ТМЦ №7439 від 31.10.2018 року Пледи з Логотипом на суму 115 710,00 грн., Акту списання ТМЦ № 6409 від 18.03.2020 року Набори сувенірної продукції на суму 36 588,06 грн., Акту списання ТМЦ №3246 від 09.03.2021 року Подарунковий набір на суму 34 163,25 грн.; для проведення заходів, які пов`язані з рекламуванням товариством своєї діяльності з продажу молока, проведені привітання, за системою “шведського столу”, працівників та залучення на святкові заходи потенційно можливих контрагентів, де використано цукерки, які списані, як інші матеріальні витрати в межах бюджету адміністративних витрат про що складено наступні акти списання: Акт списання ТМЦ №10834 від 31.12.2018 року на суму 12 810,00 грн., Акт списання ТМЦ №24897 від 31.12.2019 року на суму 19 404,50 грн., Акт списання ТМЦ № 24243 від 31.12.2020 року на суму 20 389,50 грн.
Таким чином, судом встановлена обставина, що рекламні товари проведені в обліку у витратах товариства.
Контролюючий орган не здійснив дослідження в акті перевірки складу витрат щодо віднесення до них списаних рекламних товарів, використання та списання товарів у господарській діяльності.
Суд не може встановлювати фактичні обставини бухгалтерського обліку, оцінка яким не надана у акті перевірки, оскільки суд не підміняє контролюючий орган а надає оцінку доказам – акту перевірки.
У контролюючого органу під час перевірки виникає обов`язок та компетенція дослідити об`єктивно та повно всі питання бухгалтерського та податкового обліку платника податку, особливо під час планової виїзної перевірки, коли перевіряється комплексно весь податковий та бухгалтерський облік платника податку по всім питанням оподаткування господарської діяльності та дотримання фінансової дисципліни.
Суд встановив, що відповідач свій обов`язок в цій частині не виконав, не дослідив використання придбаних товарів у рекламних цілях, їх списання та місце таких витрат у господарській діяльності позивача, тобто зв`язок із господарською діяльністю – постачанням товарів.
У змісті акту перевірки та розрахунку до податкового повідомлення-рішення від 23.08.2024 №00120300701, яким застосований штраф за відсутність складення/реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у сумі 12 327,50 грн. про застосування штрафу контролюючим органом не зазначені відомості щодо дати, за якою платник податків зобов`язаний зареєструвати податкові накладні щодо компенсуючих податкових зобов`язань із ПДВ, а зазначені тільки декларації з ПДВ позивача за 4 квартал 2018 року – І квартал 2020 року, декларації із податку на додану вартість за грудень 2020 року, березень 2021 року.
Контролюючим органом не зазначена та не визначена дата, за якою у позивача виник обов`язок зареєструвати податкові накладні по компенсуючим податковим зобов`язанням по операціям, які не пов`язані із господарською діяльністю позивача.
Одночасно у розрахунку до податкового повідомлення-рішення від 23.08.2024 №00120300701, яким застосований штраф за відсутність складення/реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у сумі 12 327,50 грн., застосований максимальним та мінімальний розмір штрафу за нереєстрацію податкової накладної.
Суд позбавлений встановити дату періоду нереєстрації податкової накладної, за яку накладений штраф, оскільки контролюючим органом в акті перевірки не визначена дата початку обов`язку та гранична дата для реєстрації такої податкової накладної по компенсуючим податковим зобов`язанням ПДВ.
У той же час у розрахунку до податкового повідомлення-рішення від 23.08.2024 №00120310701, яким застосовано штраф за відсутність складення/реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у сумі 474 885,50 грн., зазначені такі дати виникнення обов`язку: 22.12.2020, 03.03.2021, 14.02.2023 – дати повернення орендодавцю предмета оренди із проведеними поліпшеннями, за що визначений розмір штрафу у розмірі 50%.
Відповідно до змісту пункту « 3.1.2.2. Податковий кредит» акту перевірки, перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за період з 01.01.2018 по 31.03.2024 встановлено його завищення в сумі 51370 грн., в т.ч 3 квартал 2019 - 51 370 грн. Проведеною перевіркою відображеного показника період з 01.01.2018 по 31.03.2024 у загальній сумі 245768233 грн. встановлено завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників у рядку 10.1, 10.3 податкових декларацій з податку на додану вартість в сумі 51370 грн., в т.ч 3 квартал 2019 - 51 370,00 грн. У перевіреному періоді встановлено взаємовідносини між ТОВ «ОБРІЙ» та ПП «АМТ-ГРУПП» податковий номер 32584007 по придбанню будівельних робіт (з ремонту покрівель будівельних споруд) в 2019 році. Згідно акту № 1 за липень 2019 року виконаних робіт, були здійснені роботи - ремонт покрівлі корівника у с. Біївці Лубенського району на суму 622878 грн. в т.ч. ПДВ - 103813 грн. Відповідно до податкової накладної №42 від 30.07.2019 «Ремонт покрівлі складу №1 за адресою: хутір Петровського, Чорнобаївського району, Черкаської області» на суму ПДВ - 51 369,70 грн. Слід зазначити, що ТОВ «ОБРІЙ» не подавав заяву із скаргою на такого продавця. Суми ПДВ по податковим накладним за перевірений період включені ТОВ «ОБРІЙ» до складу податкового кредиту та відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним Додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за З квартал 2019 року. Згідно податкової накладної №42 від 30.07.2019 ПП «АМТ-ГРУПП» здійснено ремонт покрівлі складу №1 за адресою: хутір Петровського, Чорнобаївського району, Черкаської області, а згідно акту виконаних робіт було здійснено ремонт покрівлі корівника у с. Біївці Лубенського району, що заважає ідентифікувати здійснену операцію, її зміст. Таким чином, враховуючи вищенаведене, ТОВ «ОБРІЙ» порушено п. 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.2, п. 201.10 ст. 201 ПК України, п. 16 Наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», в результаті .чого завищена сума податкового кредиту за 3 квартал 2019 на суму 51 370 грн. Проведеною перевіркою відображеного показника у рядку 17 податкових декларацій з податку на додану вартість за період з 01.01.2018 по 31.03.2024 у загальній сумі 553075378 грн. на підставі таких документів: дані бухгалтерського рахунку 641 «Податок на додану вартість», податкових декларацій з податку на додану вартість та додатків до них, встановлено завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників в сумі 51370 грн., в т.ч. 3 квартал 2019 - 51 370 грн., в результаті вищевикладеного порушення.
Позивачем до даної податкової накладної №42 від 30.07.2019 ПП «АМТ-ГРУПП» надані первинні документи та пояснення у цій частині щодо здійснення контрагентом помилки у податковій накладній.
Згідно Акту № 1 за липень 2019 року виконаних робіт, були здійснені роботи – ремонт покрівлі корівника у с. Біївці Лубенського району на суму 622 878 грн. в т.ч. ПДВ – 103 813 грн. Згідно даних ЄРПН архіву електронної звітності встановлено наступні зареєстровані податкові накладні: 1. №32, дата виписки - 21.05.2019, дата реєстрації – 07.06.2019 16:46, загальна сума коштів, що підлягає сплаті - 314 659,80 грн., сума ПДВ - 52 443,30 грн., обсяг операцій за ставкою 20% - 262 216,50 грн., номенклатура товарів/послуг - будівельні ремонтні роботи, роботи з ремонту покрівель будівельних споруд та інші ремонтні роботи; 2. №42, дата виписки - 30.07.2019, дата реєстрації – 13.08.2019 14:59, загальна сума коштів, що підлягає сплаті - 308 218,20 грн., сума ПДВ - 51 369,70 грн., обсяг операцій за ставкою 20% - 256 848,50 грн., номенклатура товарів/послуг - ремонт покрівлі складу №1 за адресою: хутір Петровського, Чорнобаївського району, Черкаської області. Всього: загальна сума коштів, що підлягає сплаті - 622 878,00 грн., сума ПДВ - 103 813,00 грн., обсяг операцій за ставкою 20% - 519 065,00 грн.
Позивач визначає, що у податковій накладній №42 від 30.07.2019 ПП «АМТ-ГРУПП» допущена технічну помилка (описка) в номенклатурі послуг, вказане, що ремонт покрівлі складу №1 здійснено за адресою: хутір Петровського, Чорнобаївського району, Черкаської області. Фактично, відповідно до акту виконаних робіт № 1 за липень 2019 року, до якого складена ця податкова накладна, роботи по ремонту покрівлі проведені за адресою: с. Біївці Лубенського району Полтавської області.
Здійснення господарських операцій контрагентом за адресою: с. Біївці Лубенського району Полтавської області, підтверджується первинними документами – актом № 1 за липень 2019 року виконаних робіт, рахунок фактура №СФ0000027 від 24 липня 2019 року та платіжне доручення № 5202 від 30 липня 2019 року на суму 308 218,20 грн.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 23.08.2024 №00120290701 форми «В4», яким зменшена сума від`ємного значення ПДВ у розмірі 537 767,00 грн.
Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет за період з 01.01.2018 по 31.03.2024 встановлено його заниження в сумі 527 494 грн., в т.ч. за березень 2023 - 49005 грн., липень 2023 - 478 489 грн., в результаті порушень, опис яких наведений в п.3.1.2.1., 3.1.2.2. акта перевірки.
За період з 01.01.2018 по 31.03.2024 ТОВ «ОБРІЙ» задекларувало суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21) з податку на додану вартість у сумі 1169572 грн. (за березень 2024).
Перевіркою повноти декларування суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21) за період з 01 .01.2018 по 31.03.2024 встановлено завищення на суму 537 767 грн., в т.ч. за березень 2024 в розмірі 537 767 грн., в результаті порушень, опис яких наведений в п. 3.1.2.1., 3.1.2.2. акту перевірки.
Щодо визначення періодів заниження грошових зобов`язань із ПДВ та від`ємного значення з ПДВ.
Контролюючим органом у акті перевірки визначено, що заниження податкового зобов`язання, завищення податкового кредиту визначені у пунктах 3.1.2.1., 3.1.2.2. акту перевірки.
Як встановлене вище судом, у цьому спорі є три епізоди порушень, які відбулись у різні звітні періоди:
реалізація капітальних поліпшень орендарю, занижені податкові зобов`язання з ПДВ на суму 949771 грн.: за грудень 2020 - 643 556 грн., березень 2021 - 187 291 грн., лютий 2023 - 118 924 грн.;
щодо компенсуючих податкових зобов`язань із ПДВ за придбання товарів для рекламних, цілей, які не пов`язані із господарськими операціями, зазначені тільки декларації з ПДВ позивача за 4 квартал 2018 року – І квартал 2020 року, декларації із податку на додану вартість за грудень 2020 року, березень 2021 року – без визначення сум занижених податкових зобов`язань за кожний такий звітний період, в якому придбаний такий товар;
щодо помилки у податковій накладній №42 від 30.07.2019 – то заниження податкового кредиту визначене відповідачем у липні 2019.
У той же час у розрахунках до податкових повідомлень-рішень зазначені інші звітні періоди:
податкового повідомлення-рішення від 23.08.2024 № 00120280701 форми «Р», яким збільшена суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 527 494,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 131 873,50 грн. – березень 2023 року - 49000,5 грн. та штраф 12251,25 грн. (25%); липень 2023 року 478489,00 грн. та штраф 119622,25 грн. (25%);
податкового повідомлення-рішення від 23.08.2024 №00120290701 форми «В4», яким зменшена сума від`ємного значення ПДВ у розмірі 537 767,00 грн.: березень 2024 року.
Аналогічні періоди зазначені у акті перевірки.
Пояснень, розрахунків, на які правовій підставі грошові зобов`язання із ПДВ визначені позивачу у березні 2023 року, липні 2023 року, зменшена сума від`ємного значення ПДВ у березні 2024 року у висновках акту перевірки та у оспорюваних податкових повідомленнях-рішеннях, якщо у пунктах 3.1.2.1., 3.1.2.2. акту перевірки визначені інші звітні періоди заниження податкових зобов`язань (грудень 2020 року, березень 2021 року, лютий 2023 року, 4 квартал 2018 року, І квартал 2019 року, 4 квартал 2019 року, І квартал 2020 року) та завищення податкового кредиту (липень 2019 року), акт перевірки не містить.
Судом встановлена обставина, що висновки акту перевірки та податкові повідомлення-рішення зазначені звітні податкові періоди, за які визначені позивачу грошові зобов`язання та зменшена сума від`ємного значення), не відповідають звітним періодам порушень, які зазначені в акті перевірки.
Детальні розрахунки чи пояснення, яким чином арифметично чи методично на підставі податкової звітності з ПДВ, ПК України дозволяє визначати грошові зобов`язання та зменшувати від`ємне значення ПДВ у інших звітних періодах, в яких не встановлені порушення в акті перевірки контролюючим органом, відповідач не надав, акт перевірки не містить.
Щодо дотримання меж перевірки.
В акті перевірки зазначено, що періодом перевірки є питання дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2018 по 31.03.2024, валютного законодавства за період з 01.01.2018 по 31.03.2024, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.03.2024 та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.03.2024, відповідно до затвердженого плану (переліку питань)документальної перевірки (додаток 1 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною).
Грошові зобов`язання не застосовані позивачу поза межами періоду перевірки.
Щодо строку давності визначення грошових зобов`язань.
Грошові зобов`язання визначені позивачу, починаючи від дати подання податкової звітності за 4 квартал 2018 року у 2019 році, з урахуванням зупинення строків давності на час карантину та воєнного стану по 31.07.2023 (включно), строк давності визначений ст. 102 ПК України для визначення грошових зобов`язань із ПДВ платнику податку не пропущений контролюючим органом, оскільки податкові повідомлення-рішення винесені 23.08.2024.
Спір щодо визначення контролюючим органом позивачу грошових зобов`язань поза межами строків давності між сторонами відсутній, судом порушення такого строку давності не встановлене.
Вважаючи, що відповідачем прийняте протиправне податкове повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом до даного відповідача.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення необґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовано Податковим кодексом України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до п.п.14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з п. 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно п. 187.1 ст. 187 ПКУ, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку,
6) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно із п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст.198 ПК України).
Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).
До обов`язкових реквізитів податкової накладної, перелік яких закріплений в п.201.1 ст. 201 ПК України, законодавець відносить: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПКУ, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг - податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній. до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.86.1 ст.86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Згідно з п.2 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015, акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно п. 3 розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п.4 розділу III Порядку № 727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно, зокрема: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів.
Щодо оспорюваних податкових повідомлень-рішень, то суд зазначає, що в акті перевірки зазначено, що такі висновки здійснені на підставі порушень встановлених у пунктах 3.1.2.1., 3.1.2.2. акту перевірки.
Стосовно придбання товарів для рекламних цілей, які не пов`язані із господарською діяльністю позивача, колегія суддів зазначає наступне.
Судовим розглядом встановлено, що в змісті акту перевірки зазначене заниження податкових зобов`язань на суму 64120,00 грн., відсутні відомості щодо дати, якою необхідно зареєструвати позивачу податкові накладні, тобто відсутня встановлена дата виконання обов`язку позивачем та гранична дата для реєстрації такої податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Колегія суддів зазначає, що в акті перевірки мають бути деталізовані обставини податкового правопорушення, зокрема первинні документи, що підтверджують показники, які відображені платником податків у податковій звітності та використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансова, статистична та інша звітність, пов`язана з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладений на контролюючі органи (Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №520/3141/19).
Детальне відображення в акті податкової перевірки змісту виявлених порушень - обов`язкова умова вчинення податковим органом подальших дій щодо притягнення платника до податкової відповідальності, застосування механізмів примусового стягнення податку, а також слугує гарантією дотримання прав платника. Факти податкових порушень, не зафіксовані в акті перевірки, не можуть слугувати підставою для притягнення платника до відповідальності. (висновок у постанові Верховного Суду від 11.11.2021 у справі №420/1878/19)
У постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 826/15139/16, від 17.04.2018 у справі № 2а-10031/12/2670 вбачається, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення контролюючого органу підлягають скасуванню через здійснений таким органом неправильний розрахунок грошових зобов`язань.
Судом встановлено, що відповідачем ні в акті перевірки, ні у розрахунку до оспорюваного податкового повідомлення-рішення не визначена конкретна дата виникнення обов`язку у позивача щодо реєстрації податкової накладної та гранична дата реєстрації такої податкової накладної із декларування компенсуючих податкових зобов`язань,
Не дивлячись на те, що зміст пункту 198.5 статті 198 ПК України визначає, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, проте ні в акті перевірки, ні у розрахунку штрафу до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення дата подання звітності з ПДВ та гранична дата для реєстрації такої податкової накладної не визначені контролюючим органом.
Суд зазначає, що нескладення та нереєстрація такої податкової накладної та посилання на пункт 198.5 статті 198 ПК України у змісті акту перевірки, зазначення виключно тільки номера звітності та звітного з ПДВ (у розрахунку штрафу та в акті) не нівелює обов`язку контролюючого органу визначити в акті перевірки дату виникнення такого обов`язку у позивача та відповідної граничної дати.
Суд не може підміняти контролюючий орган та самостійно визначати склад та зміст порушення платника податку, які не визначений відповідачем у повній мірі в акті перевірки.
Контролюючий орган може встановити наявність або відсутність порушень платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків.
Колегія суддів звертає увагу, що зміст акту перевірки не містить будь-яких обґрунтованих тверджень, досліджень первинних документів про відсутність зв`язку придбаної продукції для рекламних цілей, яка не пов`язана із господарською діяльністю.
У змісті акту перевірки, де досліджене відповідне порушення платником обліку податкових зобов`язань та податкового кредиту із ПДВ, а також щодо застосування штрафних санкцій.
Крім того, в акті перевірки взагалі відсутні будь-які причинно-наслідкові твердження, умовиводи контролюючого органу про відсутність зв`язку господарських операцій позивача із придбаною продукцією для рекламних цілей.
Акт перевірки містить тільки опис господарських операцій та безпосередній висновок про порушення платником податку норм податкового законодавства, що свідчить про необґрунтованість встановлення порушення.
Колегія суддів зазначає, що зміст акту перевірки у частині щодо дослідження даного порушення обліку ПДВ не зазначені доводи щодо включення позивачем суми витрат, понесених платником у зв`язку із придбанням товарів, що використані для безоплатної передачі рекламної продукції, включається до складу вартості товарів/послуг, операції з постачання яких є об`єктом оподаткування ПДВ.
Будь-які висновки у цій частині відсутні, як і висновки щодо порушення в цій частині податкового обліку із податку на прибуток.
Окрім іншого, акт перевірки не містить будь-якого дослідження подальшого використання позивачем придбаних для рекламних акції товарів, тобто їх подальшої безоплатної передачі третім особам з метою розповсюдження інформації про позивача та його господарську діяльність.
Позивачем надані докази щодо подальшого використання придбаних товарів, та докази їх списання у бухгалтерському обліку, проте, акт перевірки взагалі не містить досліджень у цій частині.
Суд зауважує, що формальний висновок контролюючого органу про те, що придбані товари для рекламних цілей є визначально такими, що не пов`язані із господарською діяльністю є очевидно суперечливим та необґрунтованим дослідженням відповідачем податкового та бухгалтерського обліку під час перевірки.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що суд не може в цій частині підміняти контролюючий орган, а тому суд визнає такі висновки контролюючого органу необґрунтованими та помилковими.
З приводу безкоштовного постачання у власність орендодавця результатів поліпшень орендованого майна, колегія суддів зазначає таке.
Так, згідно з положень пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України: постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.
Положеннями пп. 14.1.203 ПК України п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що продаж результатів робіт (послуг) - будь-які операції господарського, цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпоряджання товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими об`єктами власності, що не є товарами, за умови компенсації їх вартості, а також операції з безоплатного надання результатів робіт (послуг). Продаж результатів робіт (послуг) включає, зокрема, надання права на користування товарами за договорами оперативного лізингу (оренди), продажу, передачі права відповідно до авторських або ліцензійних договорів, а також інші способи передачі об`єктів авторського права, патентів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної, у тому числі промислової власності;
За змістом норм п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
Згідно із п. 185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Як зазначає відповідач, припинення договорів оренди майна свідчить про постачання невід`ємних поліпшень на користь орендодавця, а тому на позивача покладений обов`язок нарахування та сплати податку на додану вартість, проте такі твердження контролюючого органу є помилковими, оскільки останній не надав належної оцінки правовідносинам, які виникли в подальшому між сторонами щодо договору оренди та договору купівлі-продажу майна.
Судом встановлено, що оренда припинена, а поліпшений позивачем предмет оренди повернутий орендодавцю, проте на наступний день придбаний позивачем, тобто поліпшений предмет оренди не перебував у розпорядженні орендодавця жодного дня, а безперервно обліковувався як актив у позивача, оскільки після завершення оренди, такий предмет оренди із поліпшення продовжив обліковуватися у позивача на наступний день на іншому правовому титулі не користувача, а як власника такого майна.
З наведеного вище вбачається, що позивач не припинив використання орендованого майна із поліпшеннями, натомість став його власником, тобто продовжив використання орендованого раніше майна у власній господарській діяльності і таке використання часі є безперервним.
Відповідно до пп. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14 ПК України безоплатно надані товари, роботи, послуги:
а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів;
б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості;
в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.
З аналізу наведених вище норм вбачається, що позивач не передавав безкоштовно у власність орендодавцю результати поліпшень орендованого майна. Будь-які докази на підтвердження цих обставин відсутні, а тому на позивача не може покладатись обов`язок сплати податку на додану вартість на суму поліпшень та обов`язок із складення та реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.
В постановах від 25 липня 2025 року у справі № 420/4913/19, від 6 листопада 2024 року справа № 813/2807/17 Верховний Суд зазначив, що умовою для віднесення товарів до безоплатно отриманих платником є передача таких товарів, яка не передбачає грошову або іншу компенсацію.
Верховний Суд в постанові від 3 квітня 2025 року у справі № 400/2777/21 зазначив наступне:
«Отже, аби вважати певні товари «безоплатно наданими», має бути встановлений, перш за все, факт їх фактичного, реального надання одним суб`єктом іншому. Тобто, відповідні операції мають вчинятися платником фактично, а саме супроводжуватися реальним рухом активів, бути підтвердженими відповідними первинними документами.
Варто також навести визначення поняттю постачання товарів - це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (підпункт 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Таким чином, обов`язковою умовою для кваліфікації певної операції саме як постачання товарів є перехід права власності на товари від однієї особи до іншої.
За умови встановлення факту реальної передачі товару від одного суб`єкта до іншого, для встановлення ознаки «безоплатності» необхідно встановити відсутність будь-якої зустрічної компенсації за переданий товар. Якщо ж має місце хоч якась оплата або інша форма відшкодування вартості - такий товар не підпадає під визначення «безоплатно наданого».
Отже, для цілей оподаткування безоплатною передачею товарів вважаються ситуації, коли отримувач набуває права власності на відповідні товари без жодної оплати.».
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо помилки змісту операцій (номенклатури робіт/послуг) у податковій накладній №42 від 30.07.2019, колегія суддів зазначає таке.
Судовим розглядом встановлено, що первинним документами підтверджується зміст цієї господарської операції, а податкова накладна №42 від 30.07.2019, складена контрагентом позивача, не є первинним документом для відображення результатів господарської операції в обліку з ПДВ позивача та віднесення цієї суми до податкового кредиту в розмірі 51370,00 грн. за липень 2019 року.
Крім того, окремі недоліки та описки у податковій звітності чи первинних документах, не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит.
Податкова накладна складена контрагентом позивача, тобто відповідач покладає відповідальність на позивача, за порушення правил податкової дисципліни контрагентом позивача.
Суд зазначає, що обов`язок платника податку з декларування податкового зобов`язання з податку на додану вартість є, перш за все в даній ситуації, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, при цьому перевірка правильності відображення господарської операції у податковому обліку вимагає дослідження дійсного переміщення активу між учасниками поставки та аналіз змін їх майнового стану з урахуванням усіх доводів та доказів, наданих учасниками провадження.
Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання/реалізації товарів (робіт, послуг), з метою використання придбаного товару в своїй господарській діяльності, у вигляді, зокрема, подальшого збуту покупцям, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19 зазначила, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Необхідно зазначити, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Крім того, не є свідченням нереальності господарських операцій відсутність деталізації їх опису в первинних документах.
Подібні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №804/939/16, від 26 червня 2018 року у справі №826/3006/14, від 27 листопада 2018 року у справі №826/11629/1, від 06 листопада 2018 року у справі № К/9901/3443/18.
Суд критично оцінює посилання контролюючого органу на відсутність права на податковий кредит з огляду на наявність недоліків в оформленні контрагентом позивача податкової накладної, оскільки наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних встановлюється, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.
Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце, а отже у цій частині висновки контролюючого органу є необгрунтованими.
Стосовно розміру штрафної (фінансової) санкції визначеної у податковому повідомленні-рішенні від 23.08.2024 № 00120280701 форми «Р», колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління ДПС у Полтавській області винесене та вручене позивачу податкове повідомлення-рішення від 23.08.2024 № 00120280701 форми «Р», яким збільшена суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 527 494,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 131 873,50 грн. – березень 2023 року - 49000,5 грн. та штраф 12251,25 грн. (25%); липень 2023 року 478489,00 грн. та штраф 119622,25 грн. (25%) за пунктом 123.2 ст. 123 ПК України в редакції із 01.01.2021.
Штрафна санкція застосована у розмірі 25% від 131873,5 грн., як за умисне вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України. 
Судом встановлено, у цьому спорі є три епізоди порушень, які відбулись у різні звітні періоди:
реалізація капітальних поліпшень орендарю, занижені податкові зобов`язання з ПДВ на суму 949771 грн.: за грудень 2020 - 643 556 грн., березень 2021 - 187 291 грн., лютий 2023 - 118 924 грн.;
щодо компенсуючих податкових зобов`язань із ПДВ за придбання товарів для рекламних, цілей, які не пов`язані із господарськими операціями, зазначені тільки декларації з ПДВ позивача за 4 квартал 2018 року – І квартал 2020 року, декларації із податку на додану вартість за грудень 2020 року, березень 2021 року – без визначення сум занижених податкових зобов`язань за кожний такий звітний період, в якому придбаний такий товар;
щодо помилки у податковій накладній №42 від 30.07.2019 – то заниження податкового кредиту визначене відповідачем у липні 2019.
Колегія суддів зазначає, що відповідач не здійснює розрахунку у податковому повідомленні-рішенні від 23.08.2024 № 00120280701 форми «Р» сум визначених грошових зобов`язань березень 2023 року - 49000,5 грн. та штраф 12251,25 грн. (25%); липень 2023 року 478489,00 грн. та штраф 119622,25 грн. (25%) в кореляції порушень визначених в п. 3.1.2.1., 3.1.2.2. акту перевірки.
Суд позбавлений можливості самостійно визначити, які епізоди порушень господарських операцій у податковому обліку з ПДВ включені до сум визначених грошових зобов`язань березень 2023 року - 49000,5 грн. та штраф 12251,25 грн. (25%); липень 2023 року 478489,00 грн. та штраф 119622,25 грн. (25%).
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним застосування штрафної фінансової санкції за порушення, які відбулись до 01.01.2021, а враховуючи, що неможливо встановити, які господарські операції включені до визначених грошових зобов`язань у цьому податковому повідомленні-рішенні, то скасуванню підлягаю вся сума штрафу - 131 873,50 грн., як за винне умисне порушення податкового законодавства, з огляду на наступне.
Згідно рішення Конституційного Суду України у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, у якому визначено, що «за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.».
Наведене не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути визначено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті, чого не було зроблено в Законі № 1117-IX.
Отже, щодо правовідносин з періодами до 01 січня 2021 року установлення вини не вбачається можливим.
Правовий висновок Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі №320/13732/20.
У той же час, пункт 123.1 статті 123 ПК України за своїм складом правопорушення повністю відповідає змісту порушення статті 123 ПК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин в редакції по 31.12.2020 включно.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування до платника податку штрафу у розмірі 25% за порушення податкового законодавства вчинені до 01.01.2021 є протиправним, оскільки винного (умисного) правопорушення до 01.01.2021 не існувало.
Так, зміни до ст. 112 ПК України застосовуються до правовідносин, які виникли з 01.01.2021, тобто до правопорушень вчинених платником податку з 01.01.2021.
З огляду на приписи статті 58 Конституції України та те, що саме з 01 січня 2021 року статтю 112 ПК України доповнено новими положеннями про вину, як і ст. 123 ПК України п. 123.2, які на момент вчинення порушення у виді умисного вчинення порушення не існували, то відсутні законні підстави для застосування до штрафних санкцій на підставі пунктів п. 123.2, статті 123 та статті 112 ПК України (у редакції з 01 січня 2021 року).
Враховуючи те, що до 01.01.2021 не існувало фінансової відповідальності за умисність правопорушення, то застосування відповідальності можливе відповідно до п. 11 підрозділу 10 розділу XX ПК України на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України в редакції станом на 01.01.2021, оскільки такий вид фінансової відповідальності за складом правопорушення чинний і до 31.12.2020, різниця стосується тільки щодо розміру санкції, з 01.01.2021 розмір зменшено з 25% до 10%.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до позивача необхідно застосувати штрафну (фінансову) санкцію за правопорушення, зміст якого визначений у п. 123.1 ст. 123 ПК України, яка є релевантною для правовідносин, що відбулись по 31.12.2020, тобто розмір штрафу становить 10% від заниженої суми податкового зобов`язання із ПДВ.
Щодо методологічних та арифметичних розрахунків грошових зобов`язань позивачу, колегія суддів зазначає таке.
Як встановлено судом, контролюючим органом у акті перевірки визначено, що заниження податкового зобов`язання, завищення податкового кредиту визначені у пунктах 3.1.2.1., 3.1.2.2. акту перевірки.
Як встановлене вище судом, у цьому спорі є три епізоди порушень, які відбулись у різні звітні періоди:
реалізація капітальних поліпшень орендарю, занижені податкові зобов`язання з ПДВ на суму 949771 грн.: за грудень 2020 - 643 556 грн., березень 2021 - 187 291 грн., лютий 2023 - 118 924 грн.;
щодо компенсуючих податкових зобов`язань із ПДВ за придбання товарів для рекламних, цілей, які не пов`язані із господарськими операціями, зазначені тільки декларації з ПДВ позивача за 4 квартал 2018 року – І квартал 2020 року, декларації із податку на додану вартість за грудень 2020 року, березень 2021 року – без визначення сум занижених податкових зобов`язань за кожний такий звітний період, в якому придбаний такий товар;
щодо помилки у податковій накладній №42 від 30.07.2019 – то заниження податкового кредиту визначене відповідачем у липні 2019.
Як вбачається з матеріалів справи, у розрахунках до податкових повідомлень-рішень зазначені інші звітні періоди:
податкового повідомлення-рішення від 23.08.2024 № 00120280701 форми «Р», яким збільшена суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 527 494,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 131 873,50 грн. – березень 2023 року - 49000,5 грн. та штраф 12251,25 грн. (25%); липень 2023 року 478489,00 грн. та штраф 119622,25 грн. (25%);
податкового повідомлення-рішення від 23.08.2024 №00120290701 форми «В4», яким зменшена сума від`ємного значення ПДВ у розмірі 537 767,00 грн.: березень 2024 року.
Аналогічні періоди зазначені у акті перевірки.
Колегія суддів звертає увагу, що пояснень, розрахунків, на які правовій підставі грошові зобов`язання із ПДВ визначені позивачу у березні 2023 року, липні 2023 року, зменшена сума від`ємного значення ПДВ у березні 2024 року у висновках акту перевірки та у оспорюваних податкових повідомленнях-рішеннях, якщо у пунктах 3.1.2.1., 3.1.2.2. акту перевірки визначені інші звітні періоди заниження податкових зобов`язань (грудень 2020 року, березень 2021 року, лютий 2023 року, 4 квартал 2018 року, І квартал 2019 року, 4 квартал 2019 року, І квартал 2020 року) та завищення податкового кредиту (липень 2019 року), акт перевірки не містить.
Судом встановлено, що висновки акту перевірки та податкові повідомлення-рішення зазначені звітні податкові періоди, за які визначені позивачу грошові зобов`язання та зменшена сума від`ємного значення), не відповідають звітним періодам порушень, які зазначені в акті перевірки.
Суд зазначає, що детальні розрахунки чи пояснення, яким чином арифметично чи методично на підставі податкової звітності з ПДВ, ПК України дозволяє визначати грошові зобов`язання та зменшувати від`ємне значення ПДВ у інших звітних періодах, в яких не встановлені порушення в акті перевірки контролюючим органом, відповідач не надав, акт перевірки не містить.
Судовим розглядом встановлено, що висновки акту перевірки щодо звітних періодів за які встановлені порушення податкового законодавства ПДВ, визначені грошові зобов`язання та зменшена сума від`ємного значення ПДВ, не відповідають змісту акту перевірки, де досліджені відповідні порушення та встановлені епізоди порушень податкового обліку ПДВ.
Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту акту перевірки взагалі неможливо встановити, які епізоди порушень включені до суми визначених грошових зобов`язань з ПДВ за березень 2023 року - 49000,5 грн. та штраф 12251,25 грн. (25%); липень 2023 року 478489,00 грн. та штраф 119622,25 грн. (25%), та зменшена сума від`ємного значення ПДВ у розмірі 537 767,00 грн. за березень 2024 року.
Крім того, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між змістом акту перевірки та його висновками, що прямолінійно впливає обґрунтованість прийнятих податкових повідомлень-рішень, які оспорюються у цій справі, оскільки останні прийнятті виключно на підставі висновків акту перевірки, а за результатом розгляду заперечень платника податку, висновки акту перевірки відповідачем залишені без змін, як і ДПС України за результатом адміністративного оскарження у цій частині.
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Полтавській області від 23 серпня 2024 року №00120280701 форми “Р”, від 23 серпня 2024 року №00120290701 форми “В4”, оскільки не ґрунтуються на вимогах законодавства, прийняті без врахування усіх обставин, які мали значення для їх прийняття.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії(RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 по справі № 440/15534/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	Л.В. Любчич   О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено 01.05.2026 року