Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків 
29 червня 2026 р. справа № 520/12203/26  
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:
- визнати протиправним рішення військової частини НОМЕР_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , оформлене листом від 29.04.2026 №222/1/4/3В/80, щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за загибель чоловіка;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу за загибель чоловіка.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що військовою частиною НОМЕР_2 протиправно відмовлено їй в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 . Відмова мотивована пропуском строку звернення за призначенням одноразової грошової допомоги та відсутністю у позивача права на її отримання як у особи, яка не перебувала у зареєстрованому шлюбі із загиблим військовослужбовцем. Крім того, позивач вказує, що спірна відмова є протиправною, оскільки на момент звернення до відповідача вона не мала об`єктивної можливості реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю набраного законної сили судового рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Таке рішення було ухвалене Дніпровським районним судом Дніпропетровської області 19.12.2025 та набрало законної сили 20.01.2026, після чого позивач невідкладно звернулась із відповідною заявою. За доводами позивача, вона належить до кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як жінка, що проживала із загиблим військовослужбовцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Неприйняття відповідачем до уваги вказаного судового рішення, а також формальне застосування строку звернення без урахування об`єктивної неможливості його реалізації до встановлення юридичного факту, призвело до порушення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом.
Ухвалою від 25.05.2026 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого виклав свої заперечення проти позову, зазначивши про відсутність підстав для задоволення позову. За доводами відповідача, в спірних правовідносинах він діяв у відповідності до вимог чинного законодавства. Просить відмовити в задоволенні позову.
Позивач подала до суду відповідь на відзив, згідно якої підтримала позовні вимоги. 
Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Суд розглядає справу в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (позивач) проживала в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .
Згідно довідки про причини смерті від 08.11.2022, смерть настала внаслідок отримання вибухової травми. 
20.03.2026 позивач звернулася з заявою до Головного управління розвідки Міністерства оборони України про призначення та виплату одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця та подала необхідний пакет документів. 
Листом військової частини НОМЕР_2 від 29.04.2026 № 222/1/4/3В/80 позивача повідомлено про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, мотивовану пропуском строку звернення за її призначенням та відсутністю у позивача права на отримання такої виплати як у особи, яка не перебувала у зареєстрованому шлюбі із загиблим військовослужбовцем. 
При цьому, з матеріалів справи судом установлено, що рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.12.2025 у справі № 175/18464/24 встановлено факт, що позивач та ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Новоселівське Луганської області під час виконання бойового завдання, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали взаємні права й обов`язки. Зазначене рішення набрало законної сили 20.01.2026. 
Позивач у позовній заяві зазначає, що зазначене судове рішення було подано до військової частини НОМЕР_2 разом із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, однак відповідачем при розгляді заяви не враховано встановлений судом факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 
Не погоджуючись із вищезазначеними діями відповідача, а саме з рішенням військової частини НОМЕР_2 , оформленим листом від 29.04.2026 №222/1/4/3В/80, щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за загибель чоловіка, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
По суті спірних правовідносин суд зазначає таке.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Статтею 41 Закону №2232-ХІІ визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Закон №2011-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ст.1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Дія цього Закону поширюється військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей; військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно з п.1 ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підпунктом 1 п.2 ст.16 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
Відповідно до ст.16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках.
Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.
У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.
До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до ст.16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;
б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого:
розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень;
розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, визначається відповідно до абзацу другого підпункту "а" пункту 1 цієї статті.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв Постанову №168, пунктом 2 якої (В редакції на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
З аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що після введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на період дії воєнного стану, для сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, Постановою №168 передбачена виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 гривень.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2022 №484 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, установленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в Національній гвардії України.
Пункт 1 Порядку №484 визначає процедуру виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД), установленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», особам, які мають право на її виплату, в разі загибелі військовослужбовців Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), зазначених у пунктах 1-1, 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова Кабінету Міністрів України № 168), а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого в період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Згідно з п. 3 Порядку №484 виплата ОГД здійснюється особам, зазначеним в особистому розпорядженні, або особам, зазначеним у пункті 4 статті 16-1 Закону з урахуванням положень пункту 2 цих Порядку та умов.
Особи, які мають право на отримання ОГД, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть військовослужбовця.
У разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, від призначення та отримання ОГД, а також якщо одна з таких осіб у трирічний строк з дня виникнення в неї такого права не реалізувала свого права на призначення та отримання ОГД, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання ОГД, у рівних частках.
Пунктом 6 Порядку №484 для призначення та виплати ОГД особи, які мають право на отримання ОГД, звертаються до Головного управління Національної гвардії України (далі - Головне управління НГУ), територіального управління Національної гвардії України, з`єднання, військової частини, вищого військового навчального закладу, навчальної військової частини (центру), бази, закладу охорони здоров`я, установи Національної гвардії України (далі - військова частина) за останнім місцем проходження військової служби загиблого (померлого) військовослужбовця або до військової частини Національної гвардії України, визначеної командувачем Національної гвардії України, на яку покладаються функції щодо призначення та виплати ОГД (далі - уповноважений орган), із заявою кожної повнолітньої особи, яка має право на отримання ОГД, а в разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату ОГД.
Відповідно до п. 5 Порядку №484 виплата ОГД здійснюється особам, які мають право на отримання ОГД незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги іншими особам, які мають право на отримання ОГД.
Згідно з п.6 Порядку №484 для призначення та виплати ОГД особи, які мають право на отримання ОГД, звертаються до Головного управління Національної гвардії України (далі - Головне управління НГУ), територіального управління Національної гвардії України, з`єднання, військової частини, вищого військового навчального закладу, навчальної військової частини (центру), бази, закладу охорони здоров`я, установи Національної гвардії України (далі - військова частина) за останнім місцем проходження військової служби загиблого (померлого) військовослужбовця або до військової частини Національної гвардії України, визначеної командувачем Національної гвардії України, на яку покладаються функції щодо призначення та виплати ОГД (далі - уповноважений орган), із заявою кожної повнолітньої особи, яка має право на отримання ОГД, а в разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату ОГД.
У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати ОГД особі у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця, така особа подає до уповноваженого органу заяву про виплату ОГД, документи, копії документів, зазначені в абзацах другому-сімнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду, засвідчену у встановленому порядку.
Аналіз правових норм Закону №2011-ХІІ та Порядку №484 свідчать про те, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
При цьому, коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, визначене ст.16-1 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а саме: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
Судом установлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення стала позиція відповідача про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги як жінки, яка не перебувала у зареєстрованому шлюбі із загиблим військовослужбовцем, а також нереалізація нею права на отримання такої допомоги протягом трьох років з дня його виникнення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі №560/17953/21, застосовуючи положення статей 1, 3 Сімейного кодексу України, зазначила, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц (провадження №14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц (провадження №61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
Так, рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.12.2025 у справі № 175/18464/24 встановлено факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Новоселівське Луганської області під час виконання бойового завдання, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали взаємні права й обов`язки. Вказане рішення набрало законної сили 20.01.2026. 
Суд враховує, що відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Отже, рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.12.2025 у справі № 175/18464/24 підтверджується факт того, що ОСОБА_2 та позивачка були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки та проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. 
Враховуючи, що судом цивільної юрисдикції встановлено факт проживання позивачки із загиблим військовослужбовцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 належить до кола осіб, визначених статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. Відтак доводи відповідача щодо відсутності у позивачки права на отримання одноразової грошової допомоги як особи, яка не перебувала у зареєстрованому шлюбі із загиблим військовослужбовцем, є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами.
Щодо доводів відповідача про те, що одноразова грошова допомога вже призначена іншим членам сім`ї загиблого, суд зазначає, що саме по собі попереднє призначення та виплата часток іншим особам не виключає права інших осіб, визначених законом, на звернення за відповідною часткою допомоги та її отримання у порядку, передбаченому законодавством, у тому числі шляхом перерозподілу суми за взаємною згодою або в судовому порядку.
Щодо доводів відповідача про пропуск позивачкою трирічного строку реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги суд зазначає таке. 
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 та положень статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, можуть реалізувати таке право протягом трьох років з дня його виникнення. 
Як встановлено судом, ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим на момент виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги позивачка не мала належного документа, який би підтверджував її статус особи, що проживала із загиблим військовослужбовцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 
З матеріалів справи вбачається, що факт проживання позивачки із загиблим однією сім`єю без реєстрації шлюбу встановлено рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.12.2025 у справі № 175/18464/24, яке набрало законної сили 20.01.2026. Лише після набрання законної сили зазначеним рішенням позивачка отримала належне правове підтвердження свого статусу особи, яка відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-XII належить до кола осіб, що мають право на отримання одноразової грошової допомоги. 
Суд враховує, що до встановлення зазначеного юридичного факту позивачка була об`єктивно позбавлена можливості підтвердити свою належність до членів сім`ї загиблого військовослужбовця у спосіб, визначений законодавством, а відтак не могла ефективно реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги. 
Після набрання законної сили рішенням суду про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачка без невиправданих зволікань звернулася до відповідача із відповідною заявою та необхідними документами. 
За таких обставин формальне застосування відповідачем трирічного строку без урахування об`єктивної неможливості реалізації позивачкою свого права до встановлення юридичного факту суперечить меті соціального захисту членів сімей загиблих військовослужбовців та призводить до непропорційного обмеження права позивачки на отримання гарантованої державою соціальної виплати. 
Отже, суд відхиляє доводи відповідача щодо втрати позивачкою права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі спливом трирічного строку.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення Військової частини НОМЕР_2 , оформлене листом від 29.04.2026 № 222/1/4/3В/80, про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги є протиправним та підлягає скасуванню. 
Разом із тим суд зазначає, що призначення та виплата одноразової грошової допомоги здійснюються уповноваженим органом після перевірки поданих документів, встановлення кола осіб, які мають право на її отримання, визначення розміру належних їм часток та вчинення інших дій, передбачених законодавством. 
Оскільки зазначені повноваження належать до компетенції відповідача, суд не може підміняти собою суб`єкта владних повноважень та приймати рішення про призначення і виплату одноразової грошової допомоги замість нього. 
За таких обставин належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачки є зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, зокрема щодо належності позивачки до кола осіб, визначених статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Задовольнити частково позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнати протиправним та скасувати рішення Військової частини НОМЕР_2 , оформлене листом від 29.04.2026 № 222/1/4/3В/80 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 . 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) від 20.03.2026 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , як особі, яка проживала із загиблим однією сім`єю без реєстрації шлюбу, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 532,48 (п`ятсот тридцять дві гривні 48 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення у повному обсязі виготовлено 29 червня 2026 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ