Справа № 201/3389/26
Провадження № 2/201/3435/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року Соборний районний суд міста Дніпра в особі головуючого - судді Батманової В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Соборного районного суду міста Дніпра у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Соборного районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення коштів. 
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року по справі №204/8453/20, описки у якому виправлено ухвалою того ж суду від 12 квітня 2023 року у справі №204/8453/20, у кримінальному провадженні № 62019170000000811 від 05.09.2019: ОСОБА_2 визнано невинуватим в пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.2 ст.367 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України; ОСОБА_1 визнано невинуватим в пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України; ОСОБА_3 визнано невинуватим в пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року по справі №204/8453/20 у кримінальному провадженні № 62019170000000811 від 05.09.2019 апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури – залишено без задоволення; виправдувальний вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.367 КК України, ОСОБА_1 за ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_3 за ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України – залишено без змін. 
Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2023 року по справі №204/8453/20: закрито касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Красногвардійсього районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зв`язку з відмовою від касаційної скарги.
Таким чином, виправдувальним вироком суду, який набрав законної сили, було встановлено, що пред`явлення позивачу ОСОБА_1 підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, в рамках кримінального провадження №62019170000000811 від 04.09.2019, застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у період з 11 вересня 2020 року по 15 вересня 2020 року та у вигляді застави у період з 15 вересня 2020 року по 28 квітня 2022 року; та пред`явлення ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, були незаконними, оскільки вказані дії проводились не уповноваженими органами та з недотриманням належної процедури.
Внаслідок безпідставного та незаконного кримінального переслідування позивача в межах кримінального провадження №62019170000000811 від 04.09.2019, тривалого строку провадження по справі, позивач ОСОБА_1 зазнав витрат на правову (юридичну) допомогу адвоката.
Адвокат АО «ІСТЕЙТ» Бевза М.О. надавав правову допомогу ОСОБА_1 у рамках кримінального провадження №62019170000000811 від 04.09.2019 на підставі Договору №14/20-РЗ про надання правової допомоги від 07 вересня 2020 року та ордеру серії АЕ №103505 від 10 вересня 2020 року – на стадії досудового розслідування, ордеру серії АЕ №1048719 від 22 грудня 2020 року – у Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська, ордеру серії АЕ №1130363 від 21 березня 2022 року - у Дніпровському апеляційному суді, ордеру серії АЕ №1151097 від 02 вересня 2022 року – у Верховному Суді. Так, адвокат Бевзою М.О. здійснював захист підозрюваного ОСОБА_1 на стадії досудового розслідування при проведенні слідчої дії – допиту підозрюваного ОСОБА_1 11.09.2020; ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження № 62019170000000811 від 05.09.2019 (10 томів), брав участь як захисник Шувалова В.Б. у 28 судових засіданнях Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська по справі №204/8453/20 у кримінальному провадженні № 62019170000000811 від 05.09.2019 (23.12.2020, 11.01.2021, 20.01.2021, 24.02.2021, 15.03.2021, 31.03.2021, 06.04.2021, 13.04.2021, 14.04.2021, 27.05.2021, 23.06.2021, 30.08.2021, 15.09.2021, 22.09.2021, 04.11.2021, 23.11.2021, 13.12.2021, 14.12.2021, 22.12.2021, 23.12.2021, 28.12.2021, 10.01.2022, 13.01.2022, 17.01.2022, 20.01.2022, 25.01.2022, 01.02.2022, 07.02.2022); брав участь як захисник Шувалова В.Б. у 2 судових засіданнях Дніпровського апеляційного суду по справі №204/8453/20 у кримінальному провадженні № 62019170000000811 від 05.09.2019 (18.04.2022, 28.04.2022), брав участь як захисник Шувалова В.Б. у 1 судовому засіданні Верховного Суду по справі №204/8453/20 у кримінальному провадженні № 62019170000000811 від 05.09.2019 (14.02.2023); складав заяви по суті у судовому провадженні по кримінальній справі №204/8453/20 у кримінальному провадженні № 62019170000000811 від 05.09.2019: клопотання про визнання висновку експерта недопустимим доказом від 21.04.2021; клопотання про долучення доказів від 19.01.2022; промову захисника у судових дебатах; заперечення на апеляційну скаргу від 30.03.2022; заперечення на касаційну скаргу від 13.09.2022.
У акті №1 наданих послуг до договору №14/20-РЗ про надання правової допомоги від 21.08.2023, клієнтом ОСОБА_1 та АО «ІСТЕЙТ» було визначено перелік юридичних послуг за період з 11.09.2020 по 21.08.2023, які надані виконавцем та прийняті клієнтом на загальну суму 116 500,00 грн. Вказаний акт міститься детальний опис наданих адвокатом послуг у період з 11.09.2020 по 21.08.2023 юридичних послуг та їх вартість, виходячи з тарифів, узгоджених сторонами у додатковій угоді №1 до договору про надання правової допомоги.
В подальшому, квитанції до платіжної інструкції від 29.12.2025 ОСОБА_1 сплатив на користь АО «ІСТЕЙТ» за надані юридичні послуги згідно акту наданих послуг від 21.08.2023, грошові кошти у сумі 116 500 грн., які позивач просить стягнути з відповідачів.
Відповідач Дніпровська обласна прокуратура надала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позову у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю вимог, крім того витрати на правову допомоги є завищеними та не підтвердженими. 
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.
Встановлено, що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року по справі №204/8453/20, описки у якому виправлено ухвалою того ж суду від 12 квітня 2023 року у справі №204/8453/20, у кримінальному провадженні № 62019170000000811 від 05.09.2019: ОСОБА_2 визнано невинуватим в пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.2 ст.367 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України; ОСОБА_1 визнано невинуватим в пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України; ОСОБА_3 визнано невинуватим в пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року по справі №204/8453/20 у кримінальному провадженні № 62019170000000811 від 05.09.2019 апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури – залишено без задоволення; виправдувальний вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.367 КК України, ОСОБА_1 за ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_3 за ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України – залишено без змін. 
Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2023 року по справі №204/8453/20: закрито касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Красногвардійсього районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зв`язку з відмовою від касаційної скарги.
Таким чином, виправдувальним вироком суду, який набрав законної сили, було встановлено, що пред`явлення позивачу ОСОБА_1 підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, в рамках кримінального провадження №62019170000000811 від 04.09.2019, застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у період з 11 вересня 2020 року по 15 вересня 2020 року та у вигляді застави у період з 15 вересня 2020 року по 28 квітня 2022 року; та пред`явлення ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, були незаконними, оскільки вказані дії проводились не уповноваженими органами та з недотриманням належної процедури.
Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. 
Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». 
Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. 
Відповідно до пунктів 1, 1-1 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. 
Визначені наведеним Законом суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги, не є тотожними витратам на правничу допомогу, передбаченим статтею 137 ЦПК України, а тому у цьому випадку застосуванню підлягає спеціальна норма закону.
У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 335/4358/21 (провадження № 61-7653св22) зазначено, що порядок застосування цього Закону визначено Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженим наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41. 
За змістом абзацу 3 пункту 10 Положення встановлено, що до сум, які підлягають поверненню на підставі пункту 4 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відносяться суми, сплачені ним адвокатському об`єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним у рахунок оплати витрат адвоката у зв`язку з поїздками у справі до судів вищих інстанцій. 
Тобто позивач має право на відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування (повернення) сум, сплачених за надання йому правової допомоги, і право на таке відшкодування виникає на підставі прямої вказівки закону. Подібні висновки щодо стягнення майнової шкоди у розмірі витрат громадянина, сплачених ним у зв`язку із наданням юридичної допомоги у кримінальному провадженні, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15 (провадження № 14-342цс18), у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 333/7311/16-ц (провадження № 61-32057св18).
Адвокат АО «ІСТЕЙТ» Бевза М.О. надавав правову допомогу ОСОБА_1 у рамках кримінального провадження №62019170000000811 від 04.09.2019 на підставі Договору №14/20-РЗ про надання правової допомоги від 07 вересня 2020 року та ордеру серії АЕ №103505 від 10 вересня 2020 року – на стадії досудового розслідування, ордеру серії АЕ №1048719 від 22 грудня 2020 року – у Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська, ордеру серії АЕ №1130363 від 21 березня 2022 року - у Дніпровському апеляційному суді, ордеру серії АЕ №1151097 від 02 вересня 2022 року – у Верховному Суді. Так, адвокат Бевзою М.О. здійснював захист підозрюваного ОСОБА_1 на стадії досудового розслідування при проведенні слідчої дії – допиту підозрюваного ОСОБА_1 11.09.2020; ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження № 62019170000000811 від 05.09.2019 (10 томів), брав участь як захисник Шувалова В.Б. у 28 судових засіданнях Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська по справі №204/8453/20 у кримінальному провадженні № 62019170000000811 від 05.09.2019 (23.12.2020, 11.01.2021, 20.01.2021, 24.02.2021, 15.03.2021, 31.03.2021, 06.04.2021, 13.04.2021, 14.04.2021, 27.05.2021, 23.06.2021, 30.08.2021, 15.09.2021, 22.09.2021, 04.11.2021, 23.11.2021, 13.12.2021, 14.12.2021, 22.12.2021, 23.12.2021, 28.12.2021, 10.01.2022, 13.01.2022, 17.01.2022, 20.01.2022, 25.01.2022, 01.02.2022, 07.02.2022); брав участь як захисник Шувалова В.Б. у 2 судових засіданнях Дніпровського апеляційного суду по справі №204/8453/20 у кримінальному провадженні № 62019170000000811 від 05.09.2019 (18.04.2022, 28.04.2022), брав участь як захисник Шувалова В.Б. у 1 судовому засіданні Верховного Суду по справі №204/8453/20 у кримінальному провадженні № 62019170000000811 від 05.09.2019 (14.02.2023); складав заяви по суті у судовому провадженні по кримінальній справі №204/8453/20 у кримінальному провадженні № 62019170000000811 від 05.09.2019: клопотання про визнання висновку експерта недопустимим доказом від 21.04.2021; клопотання про долучення доказів від 19.01.2022; промову захисника у судових дебатах; заперечення на апеляційну скаргу від 30.03.2022; заперечення на касаційну скаргу від 13.09.2022.
У акті №1 наданих послуг до договору №14/20-РЗ про надання правової допомоги від 21.08.2023, клієнтом ОСОБА_1 та АО «ІСТЕЙТ» було визначено перелік юридичних послуг за період з 11.09.2020 по 21.08.2023, які надані виконавцем та прийняті клієнтом на загальну суму 116 500,00 грн. Вказаний акт міститься детальний опис наданих адвокатом послуг у період з 11.09.2020 по 21.08.2023 юридичних послуг та їх вартість, виходячи з тарифів, узгоджених сторонами у додатковій угоді №1 до договору про надання правової допомоги.
В подальшому, квитанції до платіжної інструкції від 29.12.2025 ОСОБА_1 сплатив на користь АО «ІСТЕЙТ» за надані юридичні послуги згідно акту наданих послуг від 21.08.2023, грошові кошти у сумі 116 500 грн.
На підтвердження вказаного, матеріали справи місять: договір № 14/20-РЗ про надання правової допомоги від 07 вересня 2020 року, додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги від 07 вересня 2020 року, додаткова угода №2 до договору про надання правової допомоги від 30 грудня 2021 року; додаткова угода №3 до договору про надання правової допомоги від 30 грудня 2024 року; акт №1 наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 21.08.2023, в якому наведено детальний опис робіт та наданих послуг, рахунок №1 від 21.08.2023; квитанція до платіжної інструкції від 29.12.2025 на суму 116 500,00 грн.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача слід стягнути суму витрат на правову допомогу в розмірі 116 500 грн.
Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 50000,00 грн., суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З огляду на те, що стороною позивача не було надано до суду належних та достатніх доказів надання правничої допомоги, зокрема відомостей про виконання роботи та її оплати, то в задоволенні вказаних вимог слід відмовити.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, звільнення позивача від сплати судового збору, суд вважає за можливе розподіл судових витрат не здійснювати. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 76-78, 81-82, 89, 130, 137, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд - 
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення коштів – задовольнити.
Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму витрат на правову допомогу в розмірі 116 500 (сто шістнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя    В.В. Батманова