Справа № 375/1186/26
Провадження № 2-а/375/17/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого – судді Смик М.М., 
за участю секретаря судових засідань Киричок В.В., 

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
представник позивача – адвокат Лазар Ю.Д., 
відповідач – Головне управління Національної поліції в Київській області, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У травні 2026 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Київської області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7201702 від 15 травня 2026 року, якою його притягнено до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 
Позов мотивував тим, що 15 травня 2026 року близько 20 год він керував транспортним засобом, а саме автомобілем «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; рухаючись по вул. Центральній в с. Владиславка перед виїздом з дороги з круговим рухом на головну дорогу він зупинився на вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено». Згідно правил дії цього знака водій повинен був зупинитися перед стоп-лінія (дорожньою розміткою 1.12). Однак, стоп-лінія на даній ділянці дороги не було, тому згідно правил дорожнього руху, якщо її не має він зупинився перед краєм перехрещувальної проїздної частини так, щоб бачити транспорт, який рухається по головній дорозі. 
З урахуванням зазначеного позивач просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7201702 від 15 травня 2026 року.
Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 травня 2026 року дану справу розподілено судді Смик М.М. як судді-доповідачу. 
Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 2 червня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; справу призначено до розгляду на 23 червня 2026 року о 13 год 00 хв. 
17 червня 2026 року представник Головного управління Національної поліції в Київській області – Овчерук О.М. за допомогою підсистеми «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву. 
23 червня 2026 року судом розпочато розгляд справи по суті та оголошено перерву до 2 липня 2026 року 13 год 00 хв. 
Представник Головного управління Національної поліції в Київській області в судове засідання не з`явився повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляд справи. 
Стислий виклад позиції інших учасників справи
У червні 2026 року представник Головного управління Національної поліції в Київській області – Овчерук О.М. за допомогою підсистеми «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, в якому посилалась на таке. 
Зокрема, представник вказувала на таке, що, так, постановою серії ЕНА №75201702 від 15 травня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 
Згідно вказаної постанови, 15 травня 2026 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» не виконав повної зупинки транспортного засобу, здійснивши зупинку вже після проїзду зони дії дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».
Підпунктом 2.2 пункту 32 Правил дорожнього руху України передбачено, що забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком 2.2. 
Як стверджується позивачем у позовній заяві, зупинка транспортного засобу була здійснена перед краєм перехрещуваної проїзної частини, щоб бачити транспорт який рухається головною дорогою. 
Також, позивачем підтверджується факт надання для ознайомлення відеозапису та встановлення факту зупинки транспортного засобу вже після проїзду зони дії дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». 
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. 
Таким чином, за умови визнання позивачем факту керування транспортним засобом та факту зупинки транспортного засобу вже після проїзду зони дії дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» слід дійти однозначного висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП. 
Як вбачається з постанови вона відповідає нормам чинного законодавства: в ній зазначено посадову особу, яка винесла постанову, дату розгляду справи; місце скоєння правопорушення, відомості про особу, що скоїла правопорушення, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення. Процедура розгляду справи була дотримана: роз`яснено права, повідомлено зміст правопорушення, оголошено рішення. Підстави котрі б вказували на те, що інспектором при розгляді справи про адміністративне правопорушення допущені порушення, які б ставили під сумнів законність оскаржуваної постанови – відсутні.
Посилаючись на зазначене, представник Головного управління Національної поліції в Київській області – Овчерук О.М. просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
Позиція сторін у судовому засіданні 
У судовому засіданні представник позивача – адвокат Лазар Д.Ю. позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.
Додатково вказував на те, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення. 
Зокрема, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією), а якщо вони відсутні – перед краєм перехрещуваної проїзної частини.
Позивач здійснив зупинку перед краєм перехрещуваної проїзної частини, щоб бачити транспортні засоби, а тому, як вважає представник, позивач дотримався правил дорожнього руху. 
На запитання суду, представник позивача надав усну відповідь, за змістом якої, стверджував, що позивач здійснив зупинку перед краєм перехрещуваної проїзної частини. 
На уточнююче запитання суду, представник позивача зазначив, що на тій ділянці дороги стоп-лінія відсутня, а тому позивач зупинився перед краєм перехрещуваної проїзної частини.
На уточнююче питання суду, представник позивача зазначив, що позивач зупинився після знаку стоп, а саме перед краєм перехрещуваної проїзної частини.
Позивач у судовому засіданні 2 липня 2026 року позов підтримав та просив його задовольнити, з підстав зазначених у позові. 
Позивач вказував на те, що він керував транспортним засобом, а саме автомобілем «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Центральній в с. Владиславка перед виїздом з дороги з круговим рухом на головну дорогу він зупинився в межах дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», а саме перед краєм перехрещувальної проїздної частини.
На запитання суду, позивач надав усну відповідь та вказав, що на відповідній ділянці дороги дійсно встановлений знак 2.2, однак відсутня розмітка стоп-лінія, а тому він зупинку перед краєм перехрещуваної проїзної частини. 
На уточнююче питання суду, позивач зазначив, що він зупинився за знаком стоп, перед краєм перехрещувальної проїздної частини, щоб бачити інші автомобіля. 
Встановлені судом фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 15 травня 2026 року відносно ОСОБА_1 поліцейським відділення поліції № 2 (м. Миронівка) Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області – сержантом поліції Василенком Д.С. винесено постанову серії ЕНА № 75201702 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 
Відповідно до змісту постанови, 15 травня 2026 року о 19 год 59 хв на вул. Центральній в с.Владиславк водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а саме автомобілем «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та порушив вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив пункт 8.4 «в» Правил дорожнього руху України. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, врахувавши відзив на позовну заяву, суд дійшов до наступного висновку. 
Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 72 КАС України).
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 КУпАП).
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
У пункті 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).
Відповідно до пункту 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 Правил дорожнього руху).
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП відповідальність за даною нормою настає, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.
Дорожній знак - це технічний засіб організації дорожнього руху, який має умовні позначення, символи, які інформують учасників дорожнього руху про умови руху, його особливості і необхідні режими, а також про маршрут руху. Перелік і класифікація дорожніх знаків і їх вимоги до учасників дорожнього руху встановлюються розділом 33 Правил дорожнього руху, а їх умовний зовнішній вигляд - додатком № 1 до цих Правил.
Відповідно до пункту 8.4 Правил дорожнього руху України дорожні знаки поділяються на групи:
а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;
б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;
в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;
г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;
ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;
д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;
е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.
Дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» відноситься до знаків пріоритету і передбачає, що «забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою».
З огляду на наведені вимоги Правил дорожнього руху України позивач зобов`язаний був зупинитися саме перед знаком.
За загальним правилом дорожній знак 2.2 має встановлюватись на перехресті проїзних частин, оскільки його метою є визначення пріоритету у русі певним учасникам дорожнього руху.
Відповідно до пункту 8.2-1 Правил дорожнього руху України, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил та повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або ж частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною.
Якщо ж дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).
Водночас, дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли б сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Разом з тим, підпунктом 2.2 пункту 33.2 Правил дорожнього руху України, встановлено, що забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком 2.2.

Судом було відтворено відеозапис, який містяться на компакт-диску з нагрудних камер працівників поліції. 
З переглянутих відеозаписів, які містяться на компакт-диску з нагрудних камер працівників поліції, вбачається, 15 травня 2026 року працівники поліції зупинили транспортний засіб «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за порушення Правил дорожнього руху України. Після зупинки зазначеного транспортного засобу поліцейський одразу повідомив водію причину зупинки транспортного засобу, а саме невиконання водієм зупинки перед знаком стоп (на ділянці дороги розміщений дорожній знак 2.2). Водій заперечував порушення ним Правил дорожнього руху та вказував на відсутність розмітки стоп-лінії. Під час розмови з поліцейським водій поводив себе зухвало, агресивно, образливо звертався до поліцейського та постійно вживав нецензурну лайку. У подальшому поліцейський надав водію відео докази щодо порушення ним правил дорожнього руху, проте водій вказував на відсутність на ділянці дороги розмітки стоп-лінії. Поліцейський неодноразово роз`яснював водію правопорушення, яке він вчинив, а саме, що водій здійснив зупинку транспортного засобу за дорожнім знаком стоп, а не перед ним. Оскільки водій порушив вимогу дорожнього знаку, поліцейським винесено відносно ОСОБА_1 постанову за частиною 1 статті 122 КУпАП.
Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач у позовній заяві вказував на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, оскільки він здійснив зупинку транспортного засобу перед краєм перехрещувальної проїздної частини так, щоб бачити транспорт.
Однак, позивач зобов`язаний був зупинитися саме перед знаком 2.2.
Отже, позивач порушив вимоги знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», за що передбачена адміністративна відповідальність частиною 1 статті122 КУпАП.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, винесена у відповідності з вимогами КУпАП.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
При розгляді даної справи судом встановлено наявний факт порушення позивачем правил дорожнього руху, про що зазначалось вище.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню в зв`язку з доведенням вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною1 статті 122 КУпАП, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Висновки суду щодо розподілу судових витрат
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення – залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено 2 липня 2026 року. 
Відомості про учасників справи: 
Позивач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично проживає на АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . 
Відповідач – Головне управління Національної поліції в Київській області (вул. Володимирівська, 15 м. Київ, код ЄДРПОУ 40108616).

Суддя Марина СМИК